Túl későn ismerik fel a terhességi cukorbetegséget
![terhesség](https://cdn.origo.hu/2023/12/tmYmSmZ0yR1Xx5alIp4TzvwpyJnPJ0lne_lKxqEMmmk/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzQ3MjdmMTcxY2VlYjQwNGNhYWM3Njc1NTI3MmMwZjAw.webp)
Azoknak a túlsúlyos kismamáknak, akiket terhességi cukorbetegséggel diagnosztizálnak, ötször nagyobb eséllyel nő rendellenesen nagyra a babájuk – állapították meg a Cambridge-i Egyetem (Anglia) kutatói.
A túlnövekedés már a terhesség hatodik hónapjában, vagyis gyakran azt megelőzően megfigyelhető, hogy a veszélyeztetett csoportba tartozó kismamák átesnének a cukorbetegséget kimutatni hivatott szűrővizsgálaton. A Diabetes Care c. folyóiratban frissen közölt eredmények alapján a szerzők a szűrővizsgálat korábbra ütemezését javasolják, mert amikorra a túlnövekedés kimutatható, már késő lehet: a baba akár maradandó egészségügyi károsodást is szenvedhetett.
A terhességi cukorbetegség vagy gesztációs diabétesz elvben bármely várandós kismamánál jelentkezhet, de a túlsúlyosakat aránytalanul nagyobb eséllyel érinti. A diabétesz terhességi formája azért érdemel kiemelt figyelmet, mert nemcsak a kismamának árt, hanem a fejlődő babára nézve is hátrányos, ráadásul a méhben elszenvedett cukor-túladagolás a gyermek további egészségére is kedvezőtlenül hat ki.
A normális méretet meghaladó baba világra hozatala komplikációt jelenthet a szüléskor, és az érintett gyermekek későbbi életük során fokozott hajlamot mutatnak az elhízásra. A jó hír, hogy a terhességi cukorbetegség az esetek többségében megfelelő étrend és testgyakorlás kombinációjával kordában tartható, és ennek eredménytelensége esetén gyógyszer is rendelkezésre áll. Azonban a cukorbetegséggel való sikeres megküzdéshez mindenekelőtt fel kell ismerni a problémát.
A terhesgondozás során az első vércukorszint-vizsgálatot a 8-12. hét között végzik, de az Egyesült Államokban és Angliában, valamint hazánkban is érvényes irányelvek szerint a legmagasabb kockázatú csoport számára később alaposabb kivizsgálást ajánlanak fel, amely 24-28. hét között esedékes.
A kockázatot növelő tényezők közé sorolják a már a terhesség kezdetekor is fennálló vagy időközben kialakult túlsúlyon kívül azt, ha a kismama családjában van cukorbeteg, ha ő maga az átlagnál nagyobb súllyal született, ha 35 évnél idősebb, ha magas a vérnyomása és/vagy vizeletével cukrot ürít, illetve ha korábban több magzata is elvetélt.
A többedszer szülő nők esetében rizikófaktornak számít, ha korábbi terhességük során már fellépett cukorbetegség, illetve ha valaha is 4 kg-nál súlyosabb babát hoztak a világra. S bár a vizsgálatot már a 24. héten ajánlott volna elvégezni, arra gyakran csak a 28. hét körül kerül sor.
A Cambridge-i Egyetem Szülészeti-Nőgyógyászati Tanszékének kutatói egy nagyszabású tanulmány, a Pregnancy Outcome Prediction Study adatait elemezték, amelynek keretében több mint 4000 elsőgyermekes kismamában követték nyomon ultrahangos képalkotással a baba méhbeli növekedését. A fejlődő babák hasi- és fejkörfogatát hasonlították össze a terhességi cukorbetegséggel diagnosztizált, illetve abban nem szenvedő kismamák között.
A vizsgálatba bevont 4069 nő közül 171-nél, vagyis 4.2 százalékuknál állapítottak meg a terhesség 28. hetében vagy azt követően gesztációs diabéteszt. A kutatók nem találtak összefüggést a 20 hetes magzat mérete és a cukorbetegség kialakulásának későbbi kockázata között, viszont a 28. hét környékén cukorbetegséggel diagnosztizált kismamák babái a 20-28. hét között már a normálisnál gyorsabban növekedtek.
Az érintett babák tehát a diagnózis idejére már túlzottan nagyok voltak, vagyis a szűrővizsgálat jelenleg ajánlott időpontja túl kései ahhoz, hogy a túlnövekedést és annak következményeit az orvosok megelőzhessék.
A vizsgálatban olyan túlsúlyos kismamák is részt vettek, akiknél nem alakult ki terhességi diabétesz. A kismama terhesség alatti, illetve a gyermek későbbi elhízása közötti statisztikai összefüggés régóta ismert, és a jelek szerint ez a kapcsolat már az anyaméhben megmutatkozik: a túlsúlyos, de nem diabéteszes kismamák 28 hetes magzatai kétszer akkora eséllyel voltak túlméretesek, mint a normális testsúlyú kismamákéi. Ugyanakkor ha az anyai elhízás cukorbetegséggel párosult, ez a kockázat csaknem ötszörösre emelkedett.
„Eredményeink azt mutatják, hogy a cukorbetegséggel diagnosztizált kismamák magzatai a szűrővizsgálat idejére már rendellenesen nagyok” – összegezte a tanulmányt jegyző Dr. Ulla Sovio. – „Mivel a gesztációs diabétesz mind az anya, mind a gyermek szempontjából fokozza a komplikációk kockázatát, a terhesség korábbi szakaszában elvégzett szűrővizsgálattal javíthatnánk az érintett nők és kisbabák rövid és hosszú távú egészségügyi kilátásain.
A korai szűrés különösen a túlsúlyos kismamák számára lenne hasznos, mivel az ő magzataik már a 20. hét körül mutatják a rendellenes növekedés jeleit. Ez azt jelenti, hogy a baba születési súlyának normalizálására irányuló mindenféle beavatkozást ennél korábbi időpontban kell megkezdeni.”
A kutatást irányító Gordon Smith professzor hozzátette: „Tudjuk, hogy a terhességük alatt cukorbeteg nők gyermekei hajlamosak lesznek az elhízásra, de eddig egyetlen klinikai vizsgálatnak sem sikerült bizonyítania, hogy a terhesség alatt végzett szűrővizsgálat és az annak nyomán végzett beavatkozás – életmódbeli módosítás vagy gyógyszeres kezelés – csökkentené ennek rizikóját.
Tanulmányunk a sikertelenség egy lehetséges okaként a túl késői közbeavatkozást azonosította: a szűrés és kezelés akkor történik, amikor a magzaton már megmutatkoznak a diabétesz káros hatásai. Ezért olyan klinikai vizsgálatok tervezését szorgalmazzuk, amelyek a korábban végzett szűrés eredményét mérik fel úgy a terhesség kimenetelére, mint a gyermek hosszú távú egészségére nézve.”
Janet Scott, a halvaszületés ellen dolgozó brit jótékonysági szervezet, a SANDS kutatásvezetője a cikk kapcsán hangsúlyozta: friss felmérések alátámasztják, hogy az időre történő halvaszületés számos, potenciálisan megelőzhető esetéért a terhességi cukorbetegség szűrésének elmulasztása tehető felelőssé.
A szervezet, amely a halvaszületés által sújtott családok adományaiból támogatta az egyetem kutatását, üdvözli az eredményeket: „A jó kockázatbecslés elengedhetetlen ahhoz, hogy a kismamák és babáik által elszenvedett károkat megelőzzük. Örülünk ezeknek a fontos eredményeknek, amelyek segítenek abban, hogy a magas kockázatú kismamák a terhesgondozás során megfelelő ellátásban részesüljenek.”