A legjobb jelenet az első. Tökéletes felütésként mindent elárul a film különös humoráról. Egy nő hatalmas strandlabda-hassal próbál kimászni az ágyból. Vergődik, mint a hátára fordított teknősbéka, majd végre felül, megvan, sikerült. "Így kezdődött." Már nagyon vártuk Rémi Bezancon következő filmjét, miután az előzőtől, a 2010-es Titanicon bemutatott Hátralévő életed első napjá-tól (kritikánk) is odavoltunk.
![]() |
A legszebb dolog | Louise Bourgoin |
A fiatal francia rendező ugyanis mestere annak, hogy kell a hétköznapi banalitást regénnyé emelni. Ez a specialitása: valószerűen és élettől vibrálóan mesél emberi súrlódásokról, az étkezőasztalnál elsütött poénokról, mindennapi szerencsétlenkedéseinkről. Ez a frissesség és humor filmjeinek legnagyobb ütőkártyája. Ez A legszebb dolog-ra is igaz. Csak a téma más egy kicsit, mint múltkor - bár ugyanúgy egy család mikrovilágában maradunk. Míg az előző film, a Hátralévő életed első napja egy öttagú családról szólt, kamasz és felnőtt gyerekekkel, A legszebb dolog három ember családdá válását mutatja be.
A sztoriban nincsenek különösebb csavarok. Senki sem megesett leányanya, nem halljuk a csecsemő szarkasztikus gondolatait, a terhesség nem egy bizarr egyéjszakás kaland eredménye. Két fiatal egyszerűen csak megismerkedik a videotékában, együtt élnek, szeretik egymást, majd eszükbe jut, hogy jó lenne egy gyerek.
![]() |
A legszebb dolog | Louise Bourgoin és Pio Marmai |
A film a női nézőpontot mutatja meg közelebbről. Barbara nem a rózsaszín vattacukros anyatípus, hanem inkább a lázadó fajta, akinek nem természetes, hogy valakivel osztoznia kell a testén, és hogy nem folytathatja az életét Wittgenstein filozófiájának kutatásával úgy, ahogy eddig. Szeretné megőrizni személyiségének eddigi határait, és nem olvad fel szolgaian - vagy legalábbis magától értetődően - az anyaszerepben. Szülésfelkészítőre például nem jár, mert utálja, hogy kutyaként kéne fújtatnia, később a billentyűzet kopácsolásával nyugtatná a nyöszörgő babát, mert szeretne dolgozni. Amikor nem bírja cérnával, elmegy lerészegedni.
A legszebb dolog nyilván azoknak lesz érdekes, akiknek az elmúlt 10-20 évben gyerekük született, vagy a következő 1-2 évben szeretnének egyet. Rengeteg téma - adott esetben poénforrás - lehet ismerős a gyerekeseknek, a várandós nők legendás szexuális étvágyától kezdve egészen a cumisüveg-hívők és az együttalvós-szoptatós szekta összecsapásáig. A film ennek ellenére nem egy kismamakönyv mozgóképes illusztrációja. A fő kérdés ugyanis az, hogyan alakul ki egy család, és hogyan él meg egy nő, és hogyan egy férfi egy ilyen kalandot.
A legszebb dolog szórakoztatóan, de nem sekélyesen beszél erről. Sőt, a filmbeli Barbara egy csomó olyan gondolatot megfogalmaz, ami valószínűleg sokakban felmerült, ha nem is tudatosodott. Például hogy a nőiség visszaszerzése azért is olyan nehéz szülés után, mert addigra már annyian viszonyultak a testedhez nem szexuálisan - orvos, szülésznő, baba, férj -, hogy nehéz felidézni, milyen volt azelőtt. Vagy a páni félelem az első egyedül otthon töltött naptól, vagy annak felismerése, hogy nem ismersz olyan párt, akiknek gyerekük van, és még szerelmesek egymásba. A legszebb dolog őszinte, egyenes film, pont annyi humorral és szentimentalizmussal, ami az életben is megtalálható.
![]() |
A legszebb dolog | Pio Marmai és Louise Bourgoin |
A legmegdöbbentőbb azonban a filmmel kapcsolatban az, hogy egy férfi rendezte, és egy gyermektelen nő játssza benne a főszerepet. Oké, Rémi Bezancon egy Eliette Abecassis nevű francia írónő 2005-ös regénye (Un heureux événement) alapján dolgozott. De az már valóban meghökkentő teljesítmény, hogy valaki ennyire pontosan utánozza a terhes nők ágybeli tehetetlen hátonkúszását!