Sajnos nem bírtak leállni
![Felesleges folytatások, Elemi ösztön 2, Sharone Stone](https://cdn.origo.hu/2023/12/zBbNTifCIHl9ObpqzbLR7C9rAuy9Vb0T0ceQJ8PoSlk/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzQ0ZTZhYjBhZDRhNDQ2ZDE4YmU2NjE3M2MwYWNjNDE3.webp)
Dirty Dancing 2 (2004)
Számos olyan folytatásnak címkézett film létezik, amelynek az eredetihez lényegében csak annyi köze van, hogy próbálja a címadással meglovagolni annak a sikerét (pl. S. Darko, Amerikai pszichó 2). Azért éppen a Dirty Dancing 2-t választottuk közülük, mert ennek különösen mókás a sztorija. A forgatókönyvnek eredetileg ugyanis semmi köze nem volt a Dirty Dancing-hez, hanem olyan eseményeken alapult, amelyek valóban megtörténtek JoAnn Jansen koreográfussal, amikor tizenéves korában Kubában élt, és viszonyba keveredett egy fiatal kubai forradalmárral. Ez a verzió még komoly dráma lett volna politikai felhangokkal, azonban később teljesen átírták könnyed romantikus-táncos filmmé, ami nem is annyira a Dirty Dancing folytatása (becsületére legyen mondva, az amerikai címben nem is szerepel a 2-es szám), hanem a kubai forradalom idején játszódó remake-je Romola Garaival és Diego Lunával. Már csak Patrick Swayze-t kellett belenyomni egy cameószerepben, és voila!
* * *
Elemi ösztön 2 (2006)
Igazán nem vagyunk életkorfasiszták, de nem hallgathatjuk el azt a tényt, hogy ami 1992-ben, a harmincnégy éves Sharon Stone-nak iszonyú szexin állt, az 2006-ban, a negyvennyolc éves színésznővel már nevetségességbe fulladt. És nemcsak Stone plasztikai sebészek által egyben tartott bájai hagytak maguk után kívánnivalót, de ráadásul olyan jellegtelen partnert (David Morrissey) kapott maga mellé, aki mindenféle szexuális kisugárzást nélkülözött, és olyan ostoba forgatókönyvet, amelynek a párbeszédein maximum nevetgélni lehetett, fáradtan. Ez távolról sem csak a finnyás kritikusok véleménye, a közönség is egyértelműen kinyilvánította nemtetszését azzal, hogy a 70 millió dollárból készült film az USA-ban mindössze 5 milliót termelt.
* * *
Ocean's Thirteen (2007)
Az Ocean's Thirteen valószínűleg sokkal kevésbé lenne bosszantó, ha nem Steven Soderbergh rendezte volna. Persze neki sem sikerülhet minden filmje, de ha egy ilyen egyedi hangú, kreatív alkotó adja el harmadszor is a lelkét Hollywoodnak, az különösen szomorú. Miért nem csinálta meg valami középgyenge iparos inkább? És persze, ha már Soderbergh csinálta, akkor miért nem jó? Az Ocean's Eleven kifejezetten magával ragadó, izgalmas és végtelenül kúl film volt, amiről feldobódva jött ki az ember, úgy, hogy legszívesebben jegyet váltott volna az első Vegas-i gépre. A második rész még elment, a harmadik viszont egészen megdöbbentő módon egyáltalán semmi újdonságot nem mutatott fel az elsőhöz képest, gyakorlatilag ugyanazt a sztorit (egy kaszinóhotel bonyolult kirablása) adták elő ugyanazokkal a színészekkel, akik látványosan unatkozva ismételték meg korábbi alakításaikat.
* * *
Indiana Jones és a kristálykoponya királysága (2008)
Majdnem húsz év telt el az Indiana Jones és az utolsó kereszteslovag és az Indiana Jones és a kristálykoponya királysága közt, ez alatt Indy és főleg szülei, Steven Spielberg és George Lucas érezhetően megfáradtak. A negyedik Indy-film nem botrányosan rossz, és nem űz csúfot a sokak gyerekkorát meghatározó előzményekből, ugyanakkor távolról sem olyan vicces és friss, mint a korábbiak. Leginkább unatkozni lehet rajta. Amikor 2008-ban bemutatták, azt lehetett hinni, pillanatokon belül jön a következő rész Shia LaBeouffal, és akkor gyorsan túltehetjük magunkat a régi és az új franchise összekötését szolgáló darabon, de azóta sem kezdtek dolgozni az ötödik Indy-filmen, így egyelőre a negyedik rész létezése teljesen értelmetlen.
* * *
Kis Vuk (2008)
Akkor tudunk a legdühösebbek lenni, amikor úgy néznek minket hülyének, hogy még a gyerekkorunkat is megcsúfolják. Gát György 1,4 milliárd forintból, 3D-s számítógépes animációval készített folytatást Dargay Attila közszeretetnek örvendő 1981-es rajzfilmjéhez, tragikus eredménnyel. A zavaros, béna sztorihoz meglepően alacsony színvonalon kivitelezett, idejétmúlt animáció társult, az ember- és állatfigurák egyaránt szörnyen festenek a filmben. Az eredetileg külföldi forgalmazásra is szánt, neves brit színészekkel angol nyelvű változatban is elkészült film a bemutató óta tartja magát az IMDb száz legalacsonyabbra értékelt filmje közt.
* * *
Tőzsdecápák 2 (2010)
Oliver Stone a remek tempójú, feszes, csábító Tőzsdecápák után huszonhárom évvel rukkolt elő a folytatással, amit pompásan időzített: mikor térjen vissza Gordon Gekko, ha nem a gazdasági válság kellős közepén? Ezt az ötletet leszámítva azonban semmi sem stimmel a filmben: van benne egy tök hiteltelen szerelmi szál, egy béna apa-lánya-vonal, és rengeteg ásítóan unalmas, ideológiai mázzal leöntött süketelés a válságról. Stone egyszerre akart ismét alámerülni a dekadens manhattani pénzemberek csillogó világába (2010-ben nem volt jó ötlet), nagyot mondani a válságról, könnyes emberi drámát és bosszúfilmet csinálni. A végeredmény egy fárasztó katyvasz, amiben senkinek sem lehet drukkolni.
* * *
A Karib-tenger kalózai - Ismeretlen vizeken (2011)
Igazán nem hibáztatjuk azokat az olvasóinkat, akik most elbizonytalanodnak: az hányadik rész is volt? Nos, az Ismeretlen vizeken a kalózos széria negyedik, eddigi legbárgyúbb és legnézőpróbálóbb része, de nem az utolsó, hiszen a töretlen anyagi siker azt jelenti, muszáj működésben tartani a Disney pénzcsináló gépezetét, és 2015-ben jön majd az ötödik film. Az első rész egy kedves, látványos, szórakoztató kalandfilm volt Johnny Depp ötletes Jack Sparrow-jával a középpontban, de a sikere lett a veszte. A stúdió minden újabb résszel azt mutatta be, hogy képes még az előzőnél is nagyobb üres lufit fújni, még a játékidő is egyre hosszabbra nyúlt, mintha kilóra mérnék. Igaz, a negyedik rész ismét csak negyed órával lépi túl a kétórás játékidőt, de izgalmak helyett csak zajongást, érdekes figurák helyett csak rutinból dolgozó színészeket vonultat fel. De amíg ilyen szemfényvesztésért egymilliárd dollárt fizetünk, addig magunkra vessünk.
* * *
S.O.S. Love! (2011)
Már az S.O.S. Szerelem! is kínosan rossz volt, de azt legalább megnézték vagy negyedmillióan, így tulajdonképpen nem lepődhettünk meg azon, hogy Sas Tamás megpróbálta megismételni a sikert. A két film közt eltelt négy év során azonban csinált pár nézőket elidegenítő, borzasztó filmet, és a szellemesen S.O.S. Love!-ra keresztelt folytatásra már kevesebb mint negyvenezren váltottak jegyet az országban. Kidolgozatlan, humortalan figurák, mesterkélt színészi alakítások, minden logikát nélkülöző cselekmény, pofátlan termékelhelyezés, és persze a teljesen felesleges, gagyi 3D jellemezték a filmet. Ha mindenképpen muszáj lenne valami pozitívumot felhoznunk az alkotással kapcsolatban, azt mondanánk: tiszteljük Sas Tamás megdöbbentő kitartását, hogy továbbra is ragaszkodik a filmkészítéshez. És az S.O.S. Love! továbbél: minap értesültünk róla, hogy Lovemakers címen egy újravágott verziót értékesítenek belőle külföldön.
* * *
Szellemlovas 2 (2012)
A Szellemlovas 2 létezésében az a vicces, hogy szinte megmagyarázhatatlan. Ugyanis már a Szellemlovas (2007) is iszonyatosan rossz és viszonylag sikertelen volt. 110 milliós büdzséjét épp csak visszahozta az USA-ban, Amerikán kívül termelt még ugyanannyit, ami összességében legfeljebb arra lehetett elég, hogy nullára jöjjenek ki a befektetők. Ehhez képest valakik mégis jó ötletnek tartották a lángoló fejjel motorozó Nicolas Cage 3D-s második menetét, és az eredmény egy olyan csodás alkotás lett, amiről az egyik kritikus azt írta, hogy az első rész hozzá képest A sötét lovag magasságaiban szárnyal. Bár a folytatást bölcsen kb. feleannyiból gyártották, mint az első részt, ez is épp csak annyit hozott az USA-ban, amennyibe került. Viszont külföldön egész jól teljesített (80 milliót hozott).
* * *
Másnaposok 3 (2013)
A Másnaposok a 2009-es nyár üdítő meglepetéssikere volt: három viszonylag új arcot találtak hozzá, akik együtt nagyon szerethető csapatot alkottak, és olyan lendülettel nyomták a primitív, mégis ülő poénokat, hogy végig felszabadultan hahotáztunk a filmen. Eredeti ötlet volt egy durva legénybúcsú után bekövetkező filmszakadásra építeni a filmet, de ezt csak egyszer lehetett elsütni. Az alkotók viszont telhetetlenek voltak, és a hatalmas anyagi sikert meg akarták ismételni. A Másnaposok 2 és 3 a mintapéldái azoknak a folytatásoknak, amikről messzire bűzlik az izzadtságszag és az, hogy csakis a pénzéhség magyarázza a létezésüket. A Másnaposok 2-t béna akciójelenetekkel és még ordenárébb humorral próbálták életben tartani sikertelenül, de mivel az emberek ezért is hajlandók voltak fizetni, jött a harmadik, amiben az a meglepő csavar, hogy a humort szinte teljesen kiirtották belőle. Kitaláltak viszont hozzá egy tökéletesen értelmetlen, mondvacsinált sztorit, amin csak bosszankodni lehet. Ez már kevesebb pénzt termelt, mint elődei, de még mindig eleget ahhoz, hogy okunk legyen tartani egy negyedik résztől.