Clooney vagy Pitt filmje nyeri az Oscart?
![Brad Pitt, George Clooney, Oscar 2014](https://cdn.origo.hu/2023/12/3XexcF7CRV3MQ8spSe-lgnPrNALrLvJFX8WuvTICvd0/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzFkMWE5MjhlMWZjMzRmZDRhMWMzMjNlNGNiMTRlNGY1.webp)
Hosszú Oscar-szezonra számíthatunk 2014 év elején, hiszen a jelöléseket január 8-án jelentik be, ám a 86. Oscar-átadó csak március 2-án lesz. Ehhez képest a mezőny már mostanra szépen kialakult, és a magyar mozikban is láthattuk a főbb esélyesek nagy részét (Gravitáció, A komornyik, Phillips kapitány, Blue Jasmine), a többi (A Wall Street farkasa, Philomena - Határtalan szeretet, 12 év rabszolgaság, Amerikai botrány, A nő) pedig hetekkel a díjátadó előtt megérkezik hozzánk.
A szezonindító őszi fesztiválokon szinte minden Oscar-esélyes olyan jól szerepelt, hogy a hollywoodi stúdiók az év végére időzített bemutatóikat nem győzték áttolni 2014-re, hogy kitérjenek a 12 év rabszolgaság - Gravitáció kettős várható úthengerének útjából. Jövőre versenyezhet ezért - ha egyáltalán - George Clooney sztárparádés új rendezése, a Műkincsvadászok, az eddig makulátlan Oscar-eredménnyel büszkélkedő Bennett Miller (Capote, Moneyball) újdonsága, a Foxcatcher, a Marion Cotillard és Joaquin Phoenix díjesélyes játékát tartalmazó The Immigrant, valamint Nicole Kidman Grace Kelly-biográfiája, a Grace of Monaco is. Az utolsó pillanatig úgy tűnt, hogy a minden filmjével automatikus Oscar-esélyesnek számító Martin Scorsesét is átpaterolhatják jövő évre, mert nem volt biztos, hogy A Wall Street farkasa vágása elkészül a decemberi kritikusi díjdömping időszakára (valamint a Scorsese-DiCaprio párosnak a Viharsziget idején anyagi szempontból nagyon is bejött az Oscar-szezon utáni bemutató, szobrokra nem jelölték, de anyagilag máig a legsikeresebb közös filmjük), de végül mégis betuszkolták karácsonyra az év utolsó díjvadász bemutatójaként, remélve, hogy átrendezi az erőviszonyokat.
Az Amerikai Filmakadémiát egyébként évről évre maradisággal vádolják (ezt némileg alá is támasztja legutóbbi három fődíjasuk, A király beszéde, a The Artist - A némafilmes és Az Argo-akció) de azt nem lehet állítani, hogy ne tennének erőfeszítéseket a modernizálás érdekében, illetve a "hetvenes, fehérbőrű taták gyülekezete" vádak ellen. Idén például egy színes bőrű nő, Cheryl Boone Isaacs lett az Akadémia elnöke, és az is jelzésértékű, hogy a show házigazdájának a leszbikus komikát, Ellen DeGenerest választották.
+ + +
Legjobb film, legjobb rendező
Sokan kritizálják a két éve bevezetett preferenciális szavazási rendszert (az Akadémia tagjai öt-öt legjobb film jelöltek raknak sorrendbe a szavazólapjukon, és ahhoz, hogy egy film bekerüljön a jelöltek közé, legalább a szavazók 5%-ának első helyen kell megjelölnie), de az kétségtelen, hogy kicsit izgalmasabbá tette a versenyt, hogy a legjobb film jelöltek száma 5 és 10 között lehet, és a tavalyi év bebizonyította, hogy egy film (Az Argó-akció) még úgy is nyerhet fődíjat, hogy a rendezőjét az ötfős rendezői kategóriában nem jelölik.
Az előző két évben még gyengébb filmekből (legjobb film jelölést kapott a Rém hangosan és irtó közel, a Hadak útján vagy A nyomorultak) is összejött 9-9 jelölt, idén pedig annyira erős a mezőny, hogy szinte biztosak lehetünk benne, hogy nem lesz kilencnél kevesebb film a fő kategóriában. Az alábbi jóslatainkban bemutatjuk azt a tíz filmet, amelyeknek erre a legnagyobb esélyük van, illetve amelyek közül kikerülhet a legjobb rendezői ötös.
Amerikai botrány (American Hustle)
David O. Russell óriási utat tett meg az utóbbi három évben, hiszen a kattant függetlenfilmek balhés rendezője címet levetkőzve bekerült annak az elit ligának a tagjai közé, akiknek minden filmje az Oscar-szezonban jön ki, és már látatlanban is esélyesnek számítanak. Nem hátrány, hogy Russell hangot is ad annak, hogy szeretne Oscart, és mindkét előző filmjéért jelölték legjobb rendezőnek. A harcos és A napos oldal ráadásul 7 színészi jelölést és 3 győzelmet hozott a szereplőknek, így nem csoda, hogy fél Hollywood ott tolong, hogy dolgozhasson vele.
Az Amerikai botrány szereposztása előző két sikerének nagyágyúit ereszti össze egy FBI-t és a politikát is behálózó szélhámosügylethez, csilli-villi díszletek és jelmezek között. Oscar imádja a maffiózókat, de úgy tűnik, az Amerikai botrány túl könnyed lehet a győzelemhez, bár az Argó és a The Artist után ez nem épp egy megdönthetetlen érv, mindenesetre egyelőre a Napos oldal-hoz hasonlóan, jobb esélyei lehetnek a színészi kategóriákban, mint a fődíjért. A szezon első fontos fődíját, a New York-i kritikusok legjobb film kitüntetését mindenesetre elnyerte.
- - -
Fruitvale Station
Amióta felduzzasztották a legjobb film kategóriát, minden évben be tudott slisszanni egy-egy kis költségvetésű, kezdő rendező által, sztárok nélkül forgatott Sundance-siker, sőt tavaly a Messzi dél vadjai rendezője, Benh Zeitlin még Ben Afflecket és Kathryn Bigelowt is ki tudta ütni a rendezők mezőnyében.
Ryan Coogler megható Sundance-nyertes drámája arról, hogy hogyan vált rendőri brutalitás áldozatává egy ártatlan afroamerikai férfi, ilyen babérokról valószínűleg nem ábrándozhat, de ha az Akadémia-tagok a 12 év rabszolgaság és A komornyik jelölésével nem érzik letudottnak a szociális érzékenység kört, akkor rekord születhet három színes bőrű rendező filmjének fődíjra jelölésével.
- - -
Gravitáció (Gravity)
Oscar-statisztika szempontjából sok minden szól a Gravitáció ellen, hiszen sem a 3D-s sci-fik, sem a kétszereplős drámák, sem a női főhősök vállán nyugvó filmek nem számítanak hagyományos Oscar-hívókártyának.
Mégis, Alfonso Cuarón klausztrofóbikus űrhorrorja jelenleg a második legnagyobb esélyes a fődíjra, és a Gravitáció egy sereg technikai jelölést is be fog gyűjteni, így könnyen lehet, hogy a legtöbb nominációval fut majd neki a versenynek. 250 millió dolláros amerikai bevételével és blockbusterek esetében páratlan kritikai elfogadottságával az év egyik megkerülhetetlen behemótja. Kérdés, hogy az Avatár-hoz hasonlóan csak technikai díjakat nyer, vagy inkább a Pi életé-t követve labdába rúghat a rendezői és a legjobb film Oscarért is.
- - -
Inside Llewyn Davis
A Coen testvérek karrierjük kezdetén túl alternatívnak számítottak az Akadémiának, de amióta a Fargo és különösen a Nem vénnek való vidék megtörte a jeget, minden komolyabb hangvételű filmjük Oscar-esélyes.
A lúzer folkénekes megpróbáltatásairól szóló Inside Llewyn Davis nem valószínű, hogy olyan tényezővé válna az Oscar-versenyben, mint három éve A félszemű, inkább az egy évvel azelőtti Egy komoly ember lehet az analógia, ami épphogy befért a tízes legjobb film mezőnybe, de semmit nem nyert. Persze nem azért, mert nem érdemelne meg minden elismerést (Cannes-ban is nagydíjat nyert), csak egyszerűen annyit díjazták már a Coeneket, hogy jogosan érezheti sok szavazó úgy, hogy más is hadd rúgjon labdába.
- - -
A komornyik (The Butler)
A Precious öt évvel ezelőtti meglepetés Oscar-sikere (hat jelölés, két szobor) után Lee Daniels úgy érezhette, hogy minden esélye megvan rá, hogy ő legyen egyszer az első színes bőrű rendező, aki végre elnyeri az Oscart. Talán meg is ígérte neki ezt Harvey Weinstein a kifejezetten Oscar-barátra polírozott A komornyik forgatásakor. Daniels pedig nem épp egy díjvadász, megrendelésre dolgozó iparos, amint azt a durván megosztó előző filmje, Az újságos fiú egyértelművé is tette, de A komornyik-ból a minél szélesebb közönség elnyerése érdekében igyekeztek kiirtani minden kockázatos elemet.
Az eredmény így a feketék polgárjogi mozgalmának forrestgumposított történelmi tablója, amit a kritikusok nem szerettek túlságosan, de a nézők annál inkább. Ráadásul szerepel benne fél Hollywood, így biztos, hogy számolni kell vele a főbb kategóriákban. Ami viszont az első fekete rendezői Oscart illeti, az idő valóban eljött, de Daniels pechjére, nem ő nyerheti el idén, hanem a politikai szempontból ugyanilyen fontos, de művészileg sokkal inkább értékelt 12 év rabszolgaság alkotója, Steve McQueen.
- - -
Mr. Banks megmentése (Saving Mr. Banks)
Mielőtt bárki megijedne, hogy új Spielberg-film, musicaladaptáció és Pixar-mese hiányában hanyagolják a legjobb film kategóriában a családbarát vonalat, itt a Mary Poppins (1965-ben 13 Oscarra jelölték, és ötöt meg is nyert) megfilmesítése körüli bonyodalmakat felelevenítő bájos Mr. Banks megmentése, amelyhez a Disney stúdiónak csak annyi kikötése volt, hogy a láncdohányos Walt Disney (akit Tom Hanks formál meg) ne cigarettázzon a vásznon.
Hollywood imádja a hollywoodi filmkészítésről szóló filmeket (ismét elég csak a két legutóbbi győztest, a The Artist-ot és Az Argo-akció-t említeni), és a kritikák szerint a Mr. Banks megmentése remekül sikerült, és beleillik az Akadémia által igen kedvelt középutas, kockázatmentes filmek sorába. A fontosabb Golden Globe és a színészkamara (SAG) jelölések elmaradása azonban arról tanúskodik, hogy a vártnál alacsonyabb a támogatottsága.
- - -
Nebraska
A fentebb taglalt David O. Russellhez hasonlóan Alexander Payne is a fura kis függetlenfilmek világából került Oscar nagy kegyeltjei közé, bár eddig még csak forgatókönyvíróként nyert, kétszer (Kerülőutak, Utódok). Az Utódok-kal egyébként úgy tűnt, elsodródik az Oscar-megrendelésre készült, szirupos melodrámák irányába, de a Nebraska több szempontból is visszatérés a gyökerekhez.
Egyrészt gyermekkora színhelyén, az USA egyik legunalmasabbjának tartott államában forgatott, másrészt keserédes tragikomédiájának hősei olyan egyszerű emberek, akiket mindenki ismer, de inkább csak díszletként alkalmaz filmekben. Amerikán kívül nehezebb dolga lesz ennek a fekete-fehér road movie-nak, de az Akadémia szavazói között rengetegen tudnak majd azonosulni a Nebraská-val, így jelölése több fontos kategóriában is borítékolható.
- - -
Phillips kapitány (Captain Phillips)
Paul Greengrasst leginkább a Bourne-sorozat legjobb darabjainak rendezőjeként szokás emlegetni, pedig közben már a briliáns United 93 rendezéséért is begyűjtött egy Oscar-jelölést.
A Phillips kapitány-ban sikerrel ötvözte akciósikereinek fojtogató feszültségét és a repülős túszdráma klausztrofób drámaiságát, így ott a helye a fődíjért és a rendezői kategóriában is. Ráadás Tom Hanks újabb karriercsúcs-alakítása és a százmillió dollár feletti bevétel, utóbbit a komolyabb Oscar-esélyesek közül csak a Gravitáció és A komornyik mondhat még el magáról.
- - -
12 év rabszolgaság (12 Years a Slave)
Nagyjából egyetértés van a kritikusok között arról, hogy ez egy szokatlanul erős év, mégis szinte senki sem kérdőjelezi meg a 12 év rabszolgaság korán kikiáltott éllovas-státuszát és könnyen elképzelhető, hogy Steve McQueen megrázó drámája végig fogja tarolni a szezont. Háromévnyi könnyed szórakoztatás díjazás után van is némi igény arra, hogy újra egy fajsúlyos, társadalmilag is fontos film nyerje a legjobb film Oscart és a tévedésből rabszolgaságban tartott Solomon Nurthup (Chiwetel Ejiofor) kálváriája kiválóan alkalmas arra, hogy az Akadémia egyrészt elegánsan meakulpázzon az amerikai nép nevében a rabszolgaság embertelen intézményéért, másrészt pedig mindezt egy művészileg teljesen vállalható, giccs- és érzelmi manipulációmentes alkotás kitüntetésével tegye. Sokan csak azt sajnálják, hogy egy brit rendező kellett ahhoz, hogy Amerika végre szembenézzen történelmének e sötét foltjával, de ez egy évvel a Lincoln és a Django elszabadul után nem teljesen megalapozott.
Az viszont tény, hogy Steve McQueen (névrokonát, a színészlegendát egyébként csak egyszer jelölték Oscarra és soha nem nyert) ha rendezői Oscart nyer, akkor az első színes bőrű rendező lesz, aki eléri ezt a bravúrt, ám nem az első afroamerikai. Oscar szereti az efféle narratívákat és pár éve az első Oscar-díjas női rendező, Kathryn Bigelow is simán elmenetelt a győzelemig a mindössze 17 millió dolláros bevételt hozó A bombák földjén-nel (ráadásul az Avatar ellenében), mert az Akadémia nem hagyhatta ki ezt a történelmi pillanatot - mindamellett persze, hogy a film is kiváló volt. A 12 év rabszolgaság máris jobban teljesít a kasszáknál, mint A bombák földjén négy éve, noha hasonlóan nézőpróbáló módon, nem idealizálva közelít témájához. Aki viszont attól tart, hogy McQueen filmje nem elég kommersz és kívülállónak számít Hollywoodban, jobb, ha tudja, hogy ha a film fődíjat nyer, akkor az egyben Brad Pitt (a film producere) első Oscar-díja is lesz.
- - -
A Wall Street farkasa (The Wolf of Wall Street)
Mivel a 12 év rabszolgaság - Gravitáció párharc az éllovas szerepért eldőlni látszik, messiásként vár mindenki Martin Scorsese új filmjére, hogy utolsó díjvadász bemutatóként felkavarja a mezőnyt. Az első sajtóvetítésekről kiszivárgó reakciók alapján a 71 éves mester eddigi leghosszabb filmje (2 óra 59 perc) alkalmas is erre a szerepre, mivel friss, fiatalos film, sok szexszel és bódulattal (épphogy megúszta a legmagasabb korhatár-besorolást), ráadásul a komor drámák ellenében végre felhőtlen szórakozást is nyújt.
Scorsese utóbbi tíz éve már bizonyította, de A Wall Street farkasa állítólag ismét nyomatékosítja, hogy a veterán rendező jobb formában van, mint valaha, ami biztos elég lesz a fontosabb kategóriákban való jelölés megszerzéséhez. Ami viszont a győzelmet illeti, ne feledjük, hogy az Akadémia évtizedekig szívatta Scorsesét és legnagyobb remekműveit is díjazatlanul hagyta, ráadásul 2004 (a Millió dolláros bébi pont Scorsese Aviátor-ját nyomta le a fődíjért) óta nem történt olyan, hogy a szezon utolsónak bemutatott filmje kenterbe verje a mezőnyt.
Futottak még: Nem győzzük hangsúlyozni, hogy mennyire erős az idei mezőny, így könnyen elképzelhető, hogy a felsorolt tíz film bármelyike kicsusszan, és a helyére beküzdi magát a Blue Jasmine, az A nő, a Mielőtt meghaltam, a Philomena - Határtalan szeretet, a Minden odavan, a Mielőtt éjfélt üt az óra vagy az Augusztus Oklahomában.
Tippünk a végső befutóra (legjobb film): 12 év rabszolgaság
Tippünk a végső befutóra (legjobb rendező): Steve McQueen (12 év rabszolgaság)
Az Akadémia figyelmébe ajánljuk: Adèle élete 1-2. fejezet
+ + +
Legjobb férfi főszereplő
Bruce Dern (Nebraska): Alexander Payne legutóbbi három filmje mind szerzett legalább egy-egy színészi Oscar-jelölést és a Nebraska sem lesz kivétel. A millió dolláros nyeremény reményében utazgató, szenilis apuka szerepe ajándék volt az évtizedek óta csak apró mellékszerepekben feltűnő Dernnek, akinek az Oscar-kampányához a kezdő lökést Steven Spielberg zsűrije (benne többek között Nicole Kidman, Ang Lee és Christoph Waltz) adta meg Cannes-ban, amikor neki ítélték a legjobb férfi alakítás díját. A cannes-i győztesek közül az utóbbi években ketten is (Jean Dujardin, Christoph Waltz) az Oscar-díjig meneteltek, de Dernnek 35 évvel első Oscar-jelölése (Hazatérés) után már a főszereplői jelölés is óriási eredmény lesz.
Chiwetel Ejiofor (12 év rabszolgaság): A nigériai származású, de brit Ejiofor régóta ismert színész, de sosem volt sztár Hollywoodban. Talán ezért nem számít még olyan bebetonozott éllovasnak, mint tavaly Daniel Day Lewis (Lincoln) plusz hallatlanul kemény a konkurenciája. Mégis, bízhat alakítása erejében és abban, hogy ha a 12 év rabszolgaság viszi a fődíjat, akkor húzza magával az összes fontos kategóriát. Szinte íratlan szabály, hogy ha a legjobb film főhőse egyértelműen egy legjobb férfi főszereplő kategóriában jelölt színész, akkor övé a színészi Oscar (lásd Jean Dujardin - The Artist, Colin Firth - A király beszéde, Russell Crowe - Gladiátor, Kevin Spacey - Amerikai szépség, stb.). Persze vannak kivételek, főleg, ha van a mezőnyben egy régóta díjra váró veterán - ő lehet idén Robert Redford - de egyelőre mégsem érdemes Ejiofor ellen fogadni.
Matthew McConaughey (Mielőtt meghaltam): Ez az a jelölés, amire már akkor számítani lehetett, amikor bejelentették, hogy McCounaghey egy AIDS-beteg karakter szerepéért csontsoványra fog fogyni. A homofób, ám betegsége révén megvilágosodó, gyógyszerekkel üzletelő főhős tény, hogy kipipál pár Oscar-klisét, de McConaughey-nek két éve sikeresen végrehajtott karrier-újrapozicionálása óta érik ez az elismerés, így aki rá szavaz, kicsit úgy is érezheti, hogy gratulál neki a Magic Mike-ért, a Mud-ért, a Gyilkos Joe-ért, Az újságos fiú-ért és a Bernie-ért. Csak így tovább Matthew és pár éven belül meglesz az Oscar!
Robert Redford (Minden odavan): A kategória szótlan erős embere ez az öreg tata a tengeren. Redfordot még Bruce Dernnél is régebben, 40 éve (A nagy balhé) jelölte utoljára színészi munkájáért az Akadémia. Közben jelölték ugyan kétszer legjobb rendezőként, egyszer nyert is, valamint 2002-ben életmű-Oscart kapott, de ő olyan megkerülhetetlen intézmény az amerikai mozi számára, hogy könnyen lehet, hogy az Akadémia nem hagyja ki a lehetőséget életműve színészi Oscarral való megkoronázására. Mivel a Minden odavan-ban ő az egyetlen szereplő és gyakorlatilag az összes snittben ott van, védhető az érvelés, hogy ő maga a film, amit ha méltatni akarnak (a legjobb film mezőnyben várhatóan sok szavazatot elvesz tőle a hasonló témájú Gravitáció), ebben a kategóriában lenne logikus. Nem kampányol, aminek már meg is lett az a sokkoló eredménye, hogy a színészkamara jelöltjei közül kimaradt, de az Akadémia ezt orvosolni fogja minden valószínűség szerint.
Az ötödik helyre: A biztonsági játékosok egyelőre Tom Hanksre fogadjanak, mert a Phillips kapitány-ban hosszú ideje legnagyobb alakítását nyújtja a korábbi Oscar-kedvenc, de neki saját maga okozhatja a vesztét, tekintve, hogy a Mr. Banks megmentésé-ért legjobb mellékszereplő jelölésre is esélyes, így lesznek, akik úgy vélik, elég egy helyen szavazni rá.
Legendás, hogy mennyire nem értékeli az Akadémia Leonardo DiCapriót, hiszen hiába jelölték eddig háromszor Oscarra, minden jelölésére jut két szerep, amiért viszont megfeledkeztek róla. Kérdés, hogy A Wall Street farkasa melyik listát gazdagítja majd. Hasonlóan késői hajrázásra lehet számítani Christian Bale-től, aki legalább annyiban bízhat, hogy eddigi egyetlen Oscarját is az Amerikai botrány rendezőjének köszönheti.
Egy jobb világban biztos Oscar-jelölt lehetne a csodás hangú és hipnotikus alakítást nyújtó Oscar Isaac az Inside Llewyn Davis-ért, de egyelőre elsikkadni látszik a nagyobb nevek és a szerethetőbb karakterek között. Joaquin Phoenix pedig tavaly egyértelművé tette, hogy nem sokra tartja az Oscar-versenyt, mégis jelölték a The Master-ért, de meglepő lenne, ha idén duplázna az A nő-vel, ami túl fiatalos lehet az Akadémiának. Ami pedig "a színes bőrűek éve" narratívát illeti, Forest Whitaker (A komornyik) és Michael B. Jordan (Fruitvale Station) jelölése (sőt, ide sorolhatnánk még Idris Elba Mandela-biográfiáját is) pár hónappal ezelőtt még garantáltnak tűnt, mostanra viszont úgy tűnik, ők is inkább Ejioforért szurkolhatnak.
Tippünk a végső befutóra: Chiwetel Ejiofor (12 év rabszolgaság)
Az Akadémia figyelmébe ajánljuk: Oscar Isaac (Inside Llewyn Davis)
+ + +
Legjobb női főszereplő
Cate Blanchett (Blue Jasmine): Bizonyos szempontból kár, hogy ilyen gyorsan eldőlt ez a kategória egy olyan évben, amely hemzseg a jobbnál jobb női alakításoktól, ugyanakkor nehéz lenne nem a nyár óta éllovasnak számító Cate Blanchettnek drukkolni. Amit Woody Allen ősidők óta legjobb filmjében művel, azt tanítani fogják a színiiskolákban: gyűlöletes, de mégis megesik rajta a szívünk, vicces, de mégis mélyen tragikus és színpadias, de minden rezdüléséig természetes és hiteles. Hosszú éve óta kiegyensúlyozott teljesítményt nyújtó, keményen dolgozó színészistennő, aki már nyert Oscart (Aviátor), de csak mellékszereplőként és máig emlegetik az igazságtalanságot, amikor 1999-ben veszített Gwyneth Paltrow (aki egyébként csodás volt a Szerelmes Shakespeare-ben, de sokatmondó, hogy Blanchettéhez képest hol tart most a karrierje) ellenében. Augusztusban már hangsúlyoztuk, hogy 36 éve nyert utoljára Woody Allen-hősnő (Diane Keaton az Annie Hall-ért) főszereplői Oscart, és azóta is tartjuk, hogy ez az Oscar Cate Blanchettet illeti a Blue Jasmine-beli fenomenális alakításáért, saját eddigi karrierjéért és a Woody Allen-múzsáknak járó tiszteletadásért.
Sandra Bullock (Gravitáció): Az idei mezőny akár 2000 környékén is lehetett volna, elvégre Blanchett, Dench, Streep, Thompson, Winslet akkoriban is visszatérő vendégek voltak a kategóriában, de ha akkor bárki azt mondja, hogy 14 év múlva Cate Blanchettnek Sandra Bullocktól kell majd legjobban tartania az Oscar-átadón, körberöhögtük volna. Csakhogy Amerika kedvenc csetlő-botló szomszédlánya időközben pár felejthető romantikus komédia között nyert egy meglepetés Oscart A szív bajnokai-ért (akkor Meryl Streepet és Helen Mirrent győzte le), majd megkaparintotta 15-20 évvel fiatalabb kolléganői elől Hollywood legáhítottabb női főszerepét, a Gravitáció-ét. 250 millió dollárral később, 49 évesen újra Bullock a világ legnépszerűbb és legbefolyásosabb színésznője és az űrbéli, szívszorító alakítását még azok is méltatták, akik szerint A szív bajnokai egy vicc. Szóval a Gravitáció-t lényegében egyedül viszi el a vállán, a film az egyik legnagyobb fődíj-esélyes és várhatóan az egyetlen olyan legjobb film jelölt, amelynek első számú főhőse nő - mindezek fényében még mindig elképzelhetetlennek tűnik "a két Oscar-díjas Sandra Bullock" felvezetés?
Judi Dench (Philomena - Határtalan szeretet): Legalább ugyanannyi érv szól Judi Dench, mint Blanchett és Bullock díjazása mellett, ráadásul neki is ez lehetne a második Oscarja (első a főszereplői kategóriában), de a 22 éves Jennifer Lawrence idei diadala újra megerősítette az utóbbi két évtizedben csak Meryl Streep és Helen Mirren által megtört tézist, miszerint ez a kategória nem vénnek való vidék. Judi Dench márpedig korban is rekorder, ugyanis, ez lehet a hetedik jelölése, és mindet 65 éves kora után gyűjtötte be. Romló látása és 79 éves kora miatt sajnos küszöbön áll a visszavonulása és nem biztos, hogy kap még egy ilyen parádés szerepet, mint Philomena, az elvesztett fiát felkutató, megbocsátó és cserfes ír nénike. A gyilkos mezőny miatt viszont inkább arra fogadnánk, hogy hazájában - méltán - elnyeri majd hatodik BAFTA-díját, de az Oscaron csak a fiatalabb kolléganőinek tapsolhat.
Emma Thompson (Mr. Banks megmentése): A kor-témára visszaugorva, nagyon úgy tűnik, hogy hosszú ideje ez lesz az első 40+-os női mezőny, ahol mindenki jó ismerőse már Oscarnak. Az 54 éves Emma Thompson egyébként harmincas éveiben volt az Amerikai Filmakadémia nagy kedvence; négy év alatt négyszer jelölték és egy színészi győzelme (Howards End - Szellem a házban) mellé még egy forgatókönyvírói szobrot (Értelem és érzelem) is begyűjtött. Testhezálló volt tehát neki a Mary Poppins írónőjének szerepe, amit kellő empátiával oldott meg, ráadásul intelligens és szellemes beszédei miatt minden díjátadón és kampányeseményen szívesen látott vendég.
Az ötödik helyre: A megbízható prognózis, hogy a tavalyi férfi mellékszereplői mezőnyhöz hasonlóan kizárólag korábbi nyertesek fogják kitölteni ezt a kategóriát, és ha így lesz, akkor legvalószínűbb, hogy Meryl Streep gyűjti be 18. jelölését az Augusztus Oklahomában elviselhetetlen matrónájával. Streepet gyakorlatilag, amikor csak lehet, jelölik, de két éve egy nem túl jó filmért (A Vaslady) nyert, így némileg csillapodott a sürgető kedv, hogy díjazzák.
Helyzetét némileg nehezíti a filmen belüli konkurencia is, kérdés, hogy az Akadémia beveszi-e a kampánystratégiát, miszerint Julia Roberts (még egy volt győztes) ugyanennek a filmnek a mellékszereplője. Korábbi nyertes és hatszoros jelölt Kate Winslet is, aki a Nyárutó-ban alakít ismét emlékezeteset, bár a film langyos fogadtatása sokat gyengített helyzetén. Nem nyert még Oscart, de gyors egymásutánban négyszer jelölték Amy Adamst, aki most először a főszereplők mezőnyében próbálja ki magát (Amerikai botrány), de neki már az is győzelem lenne, ha ki tudná ütni Streepet az ötödik helyért.
A tény tehát, hogy nyolc korábbi jelölt és/vagy nyertes szupersztár áhítozik az öt helyre, jelentősen megnehezíti pár igazán érdemes, független filmben kitűnt színésznő elismerését. Gyengébb években simán befér egy-egy kevésbé ismert név, vagy idegen nyelvű alakítás, de idén csak a csodában bízhatunk, hogy Adèle Exarchopoulos (Adèle élete), Greta Gerwig (Frances Ha), Julie Delpy (Mielőtt éjfélt üt az óra), Julia Louis-Dreyfus (Exek és szeretők), Bérénice Bejo (A múlt) vagy Brie Larson (Short Term 12) csodálatos játékára felfigyeljen az Akadémia.
Tippünk a végső befutóra: Cate Blanchett (Blue Jasmine)
Az Akadémia figyelmébe ajánljuk: Greta Gerwig (Frances Ha)
+ + +
Mellékszereplők
Idén a férfi mellékszereplők kategóriája van a legkevésbé bebetonozva; még bőven lehet mozgás és nincs is egyértelmű éllovas. Az előző évekhez képest talán annyi változás tetten érhető, hogy tisztes öregurak rangadója helyett kifejezetten fiatalos a mezőny és olyan jóképű, karrierjük csúcsához közelítő sztárok is reálisan versenyben vannak, mint Michael Fassbender (12 év rabszolgaság - állítólag Steve McQueen először Brad Pittnek ajánlotta fel a szerepet, aki végül beérte egy kisebb szereppel és a produceri teendőkkel), Jake Gyllenhaal (Fogságban - kategóriacsalás riadó!), Daniel Brühl (Hajsza a győzelemért) vagy Jared Leto (Mielőtt meghaltam). A színészettől évekig visszavonult és inkább zenei karrierjére koncentráló Leto alakítása a leglátványosabb, hiszen transzszexuális HIV-fertőzöttet alakít. Az AIDS-ről tudjuk, hogy Oscar-varázsszó, de a transzvesztitákat sokkal kevésbé értékeli Oscar, mint gondolnánk, utoljára Felicity Huffmant jelölték 2006-ban a Transamericá-ért, a férfi színészek mezőnyében pedig Jaye Davidsoné (A síró játék) az utolsó jelölés 1993-ban, nyerni utoljára pedig William Hurt tudott 1986-ban A pókasszony csókjá-ért.
Kategóriacsalás, de elképzelhető itt egy posztumusz-jelölés James Gandolfininek az Exek és szeretők-ért, erre ugyanebben a kategóriában öt éve volt példa és Heath Ledger nyert is A sötét lovag-gal. Esélyes még jelölésre Will Forte (Nebraska), Chris Cooper (Augusztus Oklahomában) és Barkhad Abdi (Phillips kapitány), továbbá az Itt a vége című fergeteges komédiában Jonah Hillt szénné szívatták híres haverjai, hogy mennyire fejébe szállt a dicsőség első Oscar-jelölése (A pénzcsináló) óta, de meglepetésre a komikus újra versenyben van, hiszen A Wall Street farkasá-ban állítólag minden jelenetet lenyúl, amelyben feltűnik. Az lenne csak igazán szép persze, ha az Itt a vége!-csapat másik, korábbi Oscar-jelölt tagja, James Franco is újra begyűjtene egy nominációt és teljesen őrült, mégis lenyűgöző alakításának a Spring Breakers-ből vannak bőven hívei, bár valószínű, hogy a "Consider this Shit"-kampány a filmmel együtt torkán akad az Akadémiának.
Tippünk a végső befutóra: Jared Leto (Mielőtt meghaltam)
Az Akadémia figyelmébe ajánljuk: James Franco (Spring Breakers)
- - -
Egyelőre egy dolog tűnik biztosnak a női mellékszereplői kategóriával kapcsolatban: színes bőrű színésznő fogja nyerni. Két éllovas van ugyanis: a pár éve még produkciós asszisztensként dolgozó Lupita Nyong'o (12 év rabszolgaság) és az amerikai televíziózás nagyasszonya Oprah Winfrey (A komornyik). Pár hónapja még mindenki biztosra vette volna, hogy Winfreyé az Oscar, elvégre ritkán színészkedik (1986-ban már jelölték Oscarra a Bíborszín-ért), de talk showjával az Oscar-kampány megkerülhetetlen intézménye, akit istenítenek az Akadémia tagjai, ráadásul A komornyik-ot ha valahol akarják díjazni, akkor ebben a kategóriában lenne a leginkább kézenfekvő. Óriási meglepetésre egyébként a Golden Globe jelöltek közül kimaradt. A 12 év rabszolgaság-nak viszont Nyong'o jelenetei adják a drámai csúcspontjait, ráadásul a szimpatikus, szoborszerűen szép színésznő kampányol is rendesen; a Hollywood Reporter által szervezett, díjesélyes színésznők kerekasztalán láthatóan maga Oprah is odavan érte. Itt kell megemlíteni Octavia Spencert is, aki a Fruitvale Station egyetlen színészi jelölését szerezheti meg - a két évvel ezelőtti nyertesről (A segítség) akkor azt gondoltuk, hogy középkorú, molett afroamerikai nőként nehezen tud majd profitálni a győzelemből, ehhez képest újra itt van, teljesen megérdemelten.
Ha az öt jelöltből három színes bőrű színésznő lesz, és nem egyikük nyer, akkor nehezen mosná le az Akadémia a rasszizmus vádját, bár pont ebben a kategóriában az utóbbi hét évben háromszor is afroamerikai győzelem született. A New York-i filmkritikusokat például rengeteg kritika érte, amiért Nyong'o, Winfrey és Spencer helyett Jennifer Lawrence-t kürtölték ki az év legjobb női mellékszereplőjének az Amerikai botrány-ért, de Lawrence-be annyira bele van szerelmesedve mostanában egész Hollywood, hogy biztosan nem szalasztják el újra jelölni - ezzel rekorder is lesz, 23 évesen a legfiatalabb színésznő, akit már háromszor jelöltek Oscarra.
Kevésbé ismert nevek közül June Squibb-nek (Nebraska), Sally Hawkinsnak (Blue Jasmine) és Margo Martingale-nek (Augusztus Oklahomában) van esélye bejutni az ötbe, bár utóbbit pont filmbéli partnernője, a Meryl Streep jelölése érdekében a mellékszereplők mezőnyébe száműzött Julia Roberts ütheti ki. A legbizarrabb kampány pedig kétségkívül A nő-ben a főhős szerelmét alakító operációs rendszer hangját szolgáltató Scarlett Johanssoné, aki egyrészt poszt-produkciós fázisban szinkronizálta újra a forgatáskor még Samantha Morton hangján megszólaló gépet, másrészt pedig egyszer sem látható a filmben.
Tippünk a végső befutóra: Lupita Nyong'o (12 év rabszolgaság)
Az Akadémia figyelmébe ajánljuk: Léa Seydoux (Adèle élete 1-2. fejezet)
+ + +
Legjobb idegen nyelvű film
Hosszú ideje próbálják kicsit átfazonírozni ezt a kategóriát, hogy visszanyerje valamelyest a relevanciáját és ez a törekvés annyiban sikeres is volt, hogy az utóbbi két évben legalább valóban az év legnagyobbra tartott nem angol nyelvű filmjei nyertek (Nader és Simin - Egy elválás története, Szerelem), de még mindig van rengeteg remekmű, ami már ott elvérzik, hogy az országuk nem nevezi. Ez a sorsa idén két nagy cannes-i nyertesnek, az Adèle élete 1-2. fejezet-nek (Franciaország) és A fiam családjá-nak (Japán) is, de azt mindenki tudja, hogy ha megszüntetnék az országok általi nevezést, akkor szinte csak francia és spanyol nyelvű filmek tudnának labdába rúgni ebben a kategóriában.
Egy külön cikkben már összefoglaltuk a legnagyobb idei esélyeseket, mostanra annyit látni világosabban, hogy ha a végső ötben nem is, de a két bizottság által leszűkített kilences listán ezek a filmek szerepelhetnek a legnagyobb eséllyel: A vadászat (Dánia), A múlt (Irán), A nagymester (Hongkong), Wadjda (Sazúd-Arábia), Gloria (Chile), Alabama és Monroe (Belgium), A nagy szépség (Olaszország), Metro Manila (Egyesült Királyság), Anyai szív (Románia), Ilo Ilo (Szingapúr).
A magyar nevezés, A nagy füzet mindenképpen okosabb választás, mint az utóbbi években erőltetett, az európai filmfesztiválokon kedvelt, de a hollywoodi filmízléstől teljesen idegen "lassú mozi"-vonal, ráadásul a háborús témát és a gyerekfőhősöket gyakran értékelik ebben a kategóriában. Szász János jó pár fontos, A-kategóriás filmfesztiválon megfordult és a forgatókönyv alapjául szolgáló Agota Kristof regény is nemzetközileg elismert. Mindezek ellenére nem fogadnánk nagyobb összegben arra, hogy meglesz 1988 (Szabó István: Hanussen) óta az első magyar Oscar-jelölés, mert A nagy füzet túl komor és lehangoló az Akadémia ízlésének, ráadásul a kampányára is nagyságrendekkel többet kellene költeni.
Tippünk a végső befutóra: Alabama és Monroe (Belgium)
Az Akadémia figyelmébe ajánljuk: Borgman (Hollandia)