Van valami jó film a moziban?
![van valami jó film](https://cdn.origo.hu/2023/12/luyPuDj3IdP738XQcwzKZHQY2RRXsje_ijivODcXi4Q/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2UzYzRlYjk2ZjFkZTQ0Yjc4NDE1OGVmYTBmZjYwN2Rh.webp)
A film egy Barcelonában hét éve együtt élő párról szól, akik éppen rábólintottak a gyerekvállalásra, de egy visszautasíthatatlan állásajánlat egy évre Los Angelesbe szólítja a férfit. A Tízezer km a távkapcsolat közben felmerülő nehézségeket boncolgatja, és arra mutat rá, hogy hiába van már Skype, és tucatnyi más módja a kapcsolattartásnak, a fizikai érintést semmi sem pótolhatja. Intim hangvételű, sokszor a monitoron játszódó romantikus dráma egy nagyon is mai helyzetről.
Jesse Eisenberg és Kristen Stewart a Kalandpark után hat évvel most egy túlpörgetett, überlaza füvezős akcióvígjátékban fognak össze a világ ellen. Vége a nyári blockbuster-szezonnak, és a BeSZERvezve levezetésnek pont megfelel. A két főszereplő ismét iszonyú jó és szerethető együtt, és még akciósztárnak is meggyőzőek: amikor Stewart a földön fekve, csurom véresen vigyorogva bemutat a középső ujjával az egyik gonosznak, na, az maga a képkockába foglalt menőség. Annyi a baj, hogy a forgatókönyvíró elfelejtette kidolgozni a vázlatos sztorit.
Egy vérbeli, hitchcocki pszichotriller, amelyben a tenyérbemászó férj (Jason Bateman) és a labilis idegállapotú feleség (Rebecca Hall) életét a semmiből előbukkant régi gimnáziumi osztálytárs (Joel Edgerton) keseríti meg. Nem lesz belőle klasszikus, de profin alkalmazza a thriller hatáskeltő mechanizmusait, és még arra is kiterjed a figyelme, hogy a legártatlanabb tárgyakat is baljós tulajdonsággal ruházza fel.
Mint minden jól sikerült francia vígjáték, a nézőket édeshármas ígéretével becsalogató A csajom barátnője is könnyed szórakozást nyújt, de bónusznak még pár órás gondolkodnivalót is hozzácsap az élményhez a moziból való távozás utánra. Hogyan állsz hozzá a monogámiához? – szegezi a nézőknek a kérdést a film. A manóarcú Anaïs Demoustier egyszerre folytat titkos viszonyt egy férfivel és annak barátnőjével, és ez számos aranyos, bolond pillanatot eredményez.
Ethan Hunt ismét megcsinálta a lehetetlent. Az ötödik rész új dimenziókba katapultálja a sorozatot, és nem csak azért, mert egyre nyaktörőbbek a mutatványok, vagy mert az operás hajsza láttán még maga Hitchcock is elismerően bólintana. Egyedülálló és megdöbbentő módon Tom Cruise mellett feltűnik egy nő, aki elhalványítja a férfit. Rebecca Ferguson a sorozatban valószínűsíthetően nem fog többet szerepelni, de másban remélhetőleg igen, mert sokat akarjuk még őt nézni.
A nézőt a maszkos női alak feltűnésével már az első pillanatban rabul ejtő film noir, Hitchcock Szédülés-ének méltó örököse és egy megrázó történelmi allegória a háború utáni újrakezdésről - a Phoenix bár mindez egyszerre. A sötétséget erotikus vörössel és élénkzölddel vegyítő képeken keresztül elevenedik meg egy holokauszttúlélő története, aki képtelen elszakadni a múlttól, ezért a férjét keresi Berlin romjai között. A férjét, aki lehetséges, hogy elárulta őt. Nina Hossnak már akkor döbbenetesen erős a jelenléte, mikor csak a szemét látjuk, a végén pedig egy akkora katarzissal ajándékoz meg minket, hogy csak tántorogni lesz erőnk utána.
A Hangya volt az idei nyár kellemes meglepetése. A film humora néha egészen meglepő irányokat vesz, és a szuperhősfilmek mezőnyében szokatlannak számító, bájos emberközpontúsága is friss fuvallatként hatott. Fájdalmas kiszámítható a történet, de kárpótol, hogy a gyerekszobában játszódó finálé az idei év legkreatívabb és legszórakoztatóbb összecsapása. Paul Rudd tisztességgel eljátssza a hangyaméretűvé zsugorodó címszereplőt, de Michael Pena ellopja előle a show-t: bármit is csinál, azzal megnevetteti a nézőt.
Az Amy az utóbbi évek egyik legszomorúbb filmje. Nem Amy Winehouse az első, önmagát elemésztő tehetség a zeneiparban, de Asif Kapadia dokumentumfilmje kikerüli a hamis melodráma és az ilyet-már-ezerszer-láttunk csapdáját. A rendező háttérben marad, saját kommentár nélkül pergeti le nekünk az archív, gyakran fájdalmasan személyes anyagokat. Hipnotikus, mélyen ütő görög tragédia észak-londoni főhősnővel.
Ez a rajzfilm megmutatta, hogy igenis érdemes eredeti ötlettel benevezni a folytatások és rebootok által uralt filmes népszerűségi versenybe. Az Agymanók egy iszonyúan komplex, de ezzel együtt bűbájosan aranyos mese a bennünk dúló érzelmekről, személyiségünk kialakulásáról. Ez a film úgy szórakoztat, hogy közben szembesít is önmagunkkal. Sokat elmondhat az emberről, hogy melyik érzelmet megszemélyesítő manó a kedvence. Én a néha lángcsóvát kilövő Haragot imádtam a legjobban.
Nemes Jeles László filmje elsősorban egy mesteri módon elkészített thriller, amely az első percben torkánál ragadja a nézőt, és ezt a szorítást még a film vége után is sokáig érezhetjük. Nem ad biztonságos távolból felvett totálképeket, a hosszan kitartott, szűkített nézőpontból felvett snittekkel bedob minket a káosz sűrűjébe. A képzeletünkkel kell kitöltenünk a földi pokol homályosan hagyott részleteit, és ettől válik igazán borzongatóvá az élmény. Magyar film harminc éve nem aratott akkora sikert nemzetközi szinten, mint a Saul fia. Erre nyugodtan lehetünk nagyon büszkék, de ha tanácsolhatok valamit, emiatt ne kezeljék szent tehénként, vagy utasítsák el elvből. Inkább nézzék meg, és úgy alkossanak róla véleményt!
A Mocsárvidék nevű spanyol kriminek egyszerre áldás és átok, hogy A törvény nevében (True Detective) című sorozathoz hasonlítják. Felkelti a figyelmet a párosítás, viszont azt az érzetet kelti, mintha ez csak egy szimpla másolat lenne. Itt is tapintani lehet, olyan erős a hangulat, itt is fontos szerepet kap a misztikus, racionálisan felfoghatatlan táj, és itt is legalább akkora hangsúly van a két nyomozó kapcsolatán, mint magán a bűntényen. De saját, csak erre a filmre jellemző erényei is vannak a Mocsárvidék-nek, ami tulajdonképpen az emberekben lezajló rendszerváltásról szól. Franco diktatúrájának ugyan vége, de a berögzült viselkedésmintáktól, a múlt bűneitől és az évtizedes sérelmektől nem lehet egyik napról a másikra megszabadulni.
Az Amy - Az Amy Winehouse-sztoriról és a Mission: Impossible - Titkos nemzetről szóló rész Mesterházy Lili kritikái, Az ajándékról és a BeSZERvezvé-ről szóló bekezdés Huszár András kritikái, A csajom barátnőjéről szóló rész pedig Papp Eszter kritikája alapján készült.