Ilyen zseniális magyar szinkront is rég hallottunk már
![Haverok fegyverben](https://cdn.origo.hu/2023/12/tMf5dd_a6Ec6vvJzQ21vT1eSd-p0R_o4440rUpH-QsA/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2Y3NDBhZTcyNzBjOTQ5OTZiOWZiMjcwOTVmN2ZjYWY0.webp)
Két huszonéves, morális szempontokkal nem vesződő srác felcsap fegyverkereskedőnek, pár elnyert állami pályázattal később pedig már két kézzel szórják a pénzt, sportkocsival menőznek, luxuslakásuk van Miamiban, és arany kézigránátot ajándékoznak egymásnak. Elkerülhetetlen, hogy a Haverokkal fegyverben-t (War Dogs) összevessük A Wall Street farkasá-val, és arra a megállapításra jussunk, hogy Scorsese kapitalista lázálmával ez a film nem tud versenyre kelni.
Todd Phillips filmjében csak a töredéke van meg annak az audiovizuális tűzijátéknak, amivel A Wall Street farkasa bombázott minket, a tempója sem olyan frenetikus, és a történet értelmezéséhez elengedhetetlen információkat is sokkal hagyományosabb módon adja át. Jonah Hill vagy Miles Teller egyszer sem lép ki a film folyásából, és kezd el önelégült mosollyal a nézők szemébe nézve magyarázni.
Helyette egy már régóta bevált eszközzel, a dokumentarista képekhez társított narrációval mondják ki a lényeget:
a háború üzlet, és ezt csak az tagadja, aki érdekelt benne, vagy aki teljesen hülye.
A Közel-Keleten szolgálatot teljesítő amerikai katonák mellett megjelenő árcédulákkal azért már korán bizonyítja Phillips, hogy neki is van pár kreatív ötlete.
Fontos megjegyezni azonban, hogy hiába adja magát az összehasonlítás, Phillips nem akarta a saját pályáján megverni Scorsesét. Egy pillanatig sem éreztem azt, hogy a rendező erőlködne, neki bőven elég volt, hogy talált egy hihetetlennek hangzó, de igaz történetet, és a saját tehetsége legjavát beleadva, szórakoztató módon, a humorra és a mélységre egyaránt odafigyelve az elejétől a végéig elmesélte.
A Cool túra rendezője nagyot lépett előre. A Másnaposok-trilógiával kötik össze a legtöbbször a nevét, most viszont megmutatta, hogy nem csupán műfajilag színtiszta vígjátékot képes csinálni: úgy vegyíti a humort és a drámát, hogy azok kölcsönösen erősítik egymást, váltogatásukkal lendületben tartva a filmet.
Az egyik pillanatban még azon röhögünk, hogy Jonah Hill karakterénél nagyobb tapló nincs a világon, kicsivel később pedig már a fegyverkereskedést átjáró cinizmus mértékén képedhetünk el, illetve arról világosítanak fel minket, hogy ezeket a félig vagy teljesen illegális módon lebonyolított ügyleteket a Közel-Keleten rosszul álló Bush-kormányzat nem bolygatta túlságosan, mert így volt kényelmes neki. Egyedül az volt a fontos, hogy a fegyver eljusson az Amerika által támogatott haderőkhöz.
A Haverok fegyverben első néhány perce senkinek nem hozná meg a kedvét ahhoz, hogy olcsó repülőjegyet kezdjen keresgélni Miamiba. David Packouz (Miles Teller) gazdag férfiakhoz megy házhoz, a hátukat masszírozza, és szolgai alázattal szedi fel a földről a direkt leejtett törülközőt. Úgy néz a kuncsaft medencéjére, mint akinek ez már sohasem fog összejönni.
Aztán feltűnik gyerekkori barátja, a Jonah Hill által játszott nagypofájú és pénzzel kitömött Efraim, és rögtön az első fröcsögve elrikkantott káromkodásával berúgja a film motorját, és felvillantja a meggazdagodás lehetőségét David előtt. Innentől kezdve a masszőr srác és a néző is egy beetetés célpontjává válik, aminek a lehetetlenséggel határos ellenállni. Egy öntelt és csalárd seggfej parádézik előttünk, aki arról győzköd minket, hogy tulajdonképpen nem baj, ha valaki A sebhelyesarcú-ból választ magának példaképnek.
Olyan szövegeket nyom, hogy szinte az összes megszólalásánál kitör a nézőből a nevetés: „Kapom a gyomot?” – vakkant rá a kocsi hátulját támasztó dílerre, az üzlettársát meg a korábbi megalázó munkájával cukkolja: „Mr. Reisz házhoz megy”, Bagdadban pedig úgy menőzik, miután áthajtottak a halál háromszögének nevezett vidéken, hogy „minden háromszögön átmegyünk, még anyádén is”. Jonah Hill még sosem volt ennyire kövér (kicsit aggódni is kezdtem az egészségéért), ennyire tapló és ennyire szórakoztató.
Elek Ferenc pedig, ha lehet, még a szokásosnál is szenzációsabb Hill magyar hangjaként. A Katona József Színház színészének elég eleresztenie a magas hangon süvöltő, idétlen és meg-megbicsakló nevetését, és már szakadunk is a röhögéstől. Szokás szidni a magyar szinkron jelenlegi minőségét, de itt Elek nem csupán beugrott felmondani a szöveget, hanem eggyé vált a karakterrel, és Heltai Olga ihletett fordításának köszönhetően hatalmas dumákat tolhatott. Elek Ferenc hangja olyan mértékben uralja a Haverok fegyverben-t, hogy könnyen el tudom képzelni, eredeti nyelven egy másik, kevésbé vicces filmet látnék.
A moziból hazatérve érdemes elolvasni a Rolling Stone magazin maratoni hosszúságú portréját a két srácról, akik egy rövid időre komoly tényezővé váltak a közel-keleti hadszíntéren. Ez a cikk inspirálta a filmet, összehasonlítva a kettőt tanulságos példáját látjuk annak, hogyan nyúl Hollywood az igaz történetekhez.
Karaktereket mosnak össze, akciófilmbe illő üldözést találnak ki, és ugyan a cikkben egy szó sem esik David Packouz barátnőjéről (Ana de Armas), a mozgóképes feldolgozásban hangsúlyos szerepet kap a pasija ügyes-bajos dolgairól mit sem sejtő lány.
Ezzel persze nincsen baj, hiszen nem dokumentumfilmre, hanem egy igaz történeten alapuló játékfilmre ültünk be, annak pedig a Haverok Fegyverben kiváló.