A vállalkozók majd' kétharmada örül annak, hogy a maga ura
![üzletember, vállalkozás, üzlet, business](https://cdn.origo.hu/2023/12/9sdLWyFnngaN7tkBB43eor7hS8LCSXBeizFrcaXJqNA/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzU3NzhjYmJlZmY1MDQyOWViYTdkNjE2MmY1ZmI0NWYx.webp)
Az unió statisztikai hivatalának adatai szerint tavaly az EU-szerte 228 millió férfi és nő volt foglalkoztatott, ebből 33 millió volt önálló vállalkozó, azaz önfoglalkoztatott. Ez a teljes foglalkoztatotti kör 14 százaléka.
Közülük majdnem minden második nagyon elégedett volt az állásával – talán helyesebb ez esetben inkább munkát és munkakörülményeket írni –, a tagállamok között azonban nagy a szórás. 80 százalék feletti rátát a Svédországban (83 százalék), Máltán (82 százalék) és Dániában (81 százalék) regisztráltak. A 63 százalékos magyar mutató a hatodik legmagasabb. A legkevésbé elégedettebbek a Bulgáriában (30 százalék), Portugáliában (29 százalék), Cipruson (26 százalék) és Romániában (19 százalék) élő vállalkozók.
De mit is jelent mindez? Miért örül valaki, ha önfoglalkoztatott? Egyrészt aki elégedett ezzel a helyzettel, az vélhetően a munkából származó jövedelmével is nagyjából elégedett kell legyen. A munkavállalót, vállalkozót alapjában véve az tölti meg leginkább elégedettséggel, hogy a munkájának van jutalma és eredménye, meg tud élni belőle.
De ez nyilván nem minden.
Az önfoglalkozatotti státusz nagy előnye, hogy a vállalkozó teljes szabadságot élvez: maga tervezi meg a munkamenetet, a munkaidőt, a tevékenységet és minden egyéb körülményért is maga felelős.
Ez azt jelenti, hogy ideális munkakörülményeket tud kialakítani úgy, hogy mindeközben senkinek sem kell magyarázkodnia és referálnia.
Ez a teljes szabadság ugyanakkor az önfoglalkoztatás hátránya is.
A felelősséget nem lehet áthárítani, nem lehet egyik pillanatról a másikra szabadságra menni, még betegszabadságra sem, hiszen a feladatokat valakinek el kell végeznie.
Egy egyszemélyes cégnél pedig ez vagy lehetetlen vagy nagyon nehezen kivitelezhető. A szabadság velejárója, hogy ha nem megy a szekér, akkor nincs pénz sem – míg munkavállalóként a vállalat gazdasági helyzetétől függetlenül követelhetjük a bérünket, addig önfoglalkoztatóként ez nem megy.
Összességében ha jól, de legalábbis elfogadhatóan megy a bolt, akkor igazán remek dolog, ha a maga ura a vállalkozó, ám ha nem jól mennek a dolgok, akkor az egész könnyedén a visszájára fordulhat, és az önfoglalkoztatotti státusz inkább kényszer. Minél nagyobb tehát azok aránya, akik elégedettek, annál kevesebben vállalkoznak kényszerből, illetve élik meg a vállalkozásukat kényszerként.