Tengerpartot faragtak a Velencei-tó utolsó szabad strandjából
![velencei tó kapuja átadás](https://cdn.origo.hu/2023/12/JGzXpBF0NNPQBOmey9uTo6Olf86Bqca2zMDafqDWspU/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2I2ZWI5NjlkYTAzMTQ4YzdiYjAwOTAzMjQ2OTJiMTdm.webp)
Mire költöttek 2,2 milliárd forintot? – merült fel bennem a kérdés, amikor kiszálltunk a kocsiból, és elénk tárult az Új Magyarország Fejlesztési Terv táblája, amely hirdette, hogy május 30–31-én "feltárul a Velencei-tó Kapuja". A tábla mögött pedig némán roskadozott az Ifi Szálló, amin még olyan feliratok is díszelegnek – igaz, már csak nagyon halványan –, hogy "szovjet irodalom".
A kép persze csalóka. az Ifi Szálló nyomasztóan lepusztult épülete nem tartozik közvetlenül Velence Kapujához, de jó szimbóluma annak, hogy egyébként mekkora élet van Velencén. Nagyjából akkora, hogy – mint azt a helyi vállalkozók panaszolták – egy vendéglátásra berendezkedett hely csak nagyokat nyögve tudja magát fenntartani és némi profitot termelni.
Ezt gondolták felpörgetni a beruházással. A velencei szabad strand a felújítás előtt a helyiek szerint is lepukkant volt, de az ember azt kapta tőle, amit egy szabad strandtól vár. Száz darab harmincéves és harmincméteres, kellemes árnyékot adó tölgyfa, kikopott fű, néhány hekkes, lángosos. A csekély infrastruktúra ellenére nyaranta mindig tömve volt a placc, ha jó volt az idő, a helyiek szerint többen jártak ide, mint a környező bekerített strandokra.
A területet mostanra felszórták homokkal, lekövezték a partot, nyugágyakat, napernyőt raktak ki, és felhúztak egy plázára emlékeztető épületet. A beruházást a polgármester azzal indokolta, hogy ezzel megnövelik a strand területét. Tény, hogy a száz fa kivágása valóban új helyeket szabadított fel, a több száz négyzetméteres pláza viszont ránézésre legalább ugyanennyit el is vett.
A Velencén élő Ferivel és feleségével közelítettük meg a területet, amikor elénk tárult a látvány, Feri kedvese nagyokat sóhajtott örömében, hogy "ez milyen jó lett". Bár Feri megjegyezte, hogy vannak hibák, de ő ezekről még csak pletyka szinten hallott, és nem szeretne kétes találgatásokba bocsátkozni. Viszont leszögezte, hogy:
Akinek ez nem tetszik, költözzön Borsodba vagy Szabolcsba, ott nem változik semmi.
Velencén viszont változik, igaz a projekt nem ment egészen zökkenőmentesen. Az első kivitelező 2011-ben csődöt jelentett, a beruházás majdnem három évig állt. L. Simon László és az önkormányzat feljelentést tett, a rendőrség két évig nyomozott, de nem találták meg, hol csúszott hiba a gépezetbe, a projekt pedig mostanra lett kész.
"Három évig zárva kellett tartanunk, ráment több ember emiatt életben és vagyonban, volt, aki tönkrement, más meg pszichiátriára került" – mondta az egyik régi hekkes pincérnője. Hasonlóról számolt be a szomszéd pizzázó tulaja, akinek saját bevallása szerint szerencséje volt, mert van egy másik vendéglátó-ipari egysége Budapesten, de így is nagyon megviselte az időszak. A férfi szerint a három év alatt elveszett pénzt már sosem kapják vissza. Beperelhetnék az első kivitelezőt, de tőle hiába várnának pénzt, az ügyvédeket pedig nem tudnák fizetni, mondja, és bosszankodik.
Mint ahogy azok is, akik kerékpározni szeretnének a parton, mert arra nemigen van lehetőség. Korábban is probléma volt, hogy a bicikliút és a gyalogos sétány megegyezik, ezt most úgy oldották meg, hogy kiraktak egy táblát, hogy május 31. és augusztus 31. között a bicikliút nem bicikliút. "Nyilván nyáron senki sem akar a parton biciklizni" – jegyezte meg cinikusan Attila.
A partot sóderes homokkal szórták le, ami a hagyományosan elég szeles Velencei tavon nem feltétlenül a legjobb döntés, derül ki, amikor a 35 éve itt lakó Attila és barátai mesélik, hogy még az onnan száz méterre lévő körforgalomból is söpörniük kellett a homokot. Valószínűleg nem túloztak, mert a területet körbejárva a parttól viszonylag messze lévő utcákban is lehetett homokdűnékkel találkozni.
Normális ember egyébként sem a homokban, hanem a fűben szeret feküdni
– nyomatékosította érzéseit Attila. Az építkezés nyertesei viszont a tengermelléki kákák. Ez egy nagyon ritka, védett növény Magyarországon. A mesterséges kövezés nagy állományokat mozgatott ide, mondta az egyik mólón ülő férfi.
Az épület ottjártunkkor még üres volt, így megnézhettük a 32 üzletből álló üvegfolyosót, ami a parttal párhuzamosan fut. A nyitány hétvégéjére helyi kézműveseket hívtak meg, hogy árulják portékáikat, az ő neveik voltak kiírva az üzletek ajtóira, de ők a jelek szerint nem hosszú távú bérlők. Az egyik árus azt mondta, hogy ő csak a napokban üzletel itt, úgy hallotta, hogy 24 millió forint egy évre a bérleti díj, amit nem tudna kifizetni. Egy másik helyi pedig azt hallotta, hogy 15 millió forint kauciót kellett fizetniük 15 évre, akik itt bérelni akarnak egy üzletet. Annyi biztos, hogy jelenleg három üzleten van csak kint a "Tervezett nyitás: július 10." felirat.
A megnyitón L. Simon László, Tessely Zoltán fideszes politikusok voltak ott, hogy ünnepélyesen átvágjanak egy szalagot. Református, baptista és katolikus atyák is megáldották a területet, a Szent Benedictus Borlovagrend nyugdíjas nagymestere kínálgatta a "tó levét", Andrea Bocelli Time to say goodbye című örökbecsű slágerére pedig átadtak egy zenélő szökőkutat. Hogy pontosan mit szimbolizál a dalválasztás, nem sikerült kideríteni, de talán Velence utolsó szabad strandjának intettek viszlátot.