Időutazás: Gyurcsány fenyegetőzésétől a Brezsnyev és Kádár pulpitusa előtti szónoklatig
![](https://cdn.origo.hu/2023/12/wLhucCaQ3rUjJ4JD92D5WDsDS7p_c5Z6xTqccqinB98/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzIzZWI1ZWE3MjM2ZDQzODJiMjY0NzM2ODk3M2IwNTUz.webp)
Miután az ITM bejelentette, hogy Vidnyánszky Attila, Kossuth- és Mejerhold-díjas rendező lesz a Színház-és Filmművészeti Egyetem kuratóriumának elnöke, Gyurcsány Ferenc megadta a jelet. A baloldal vezére vagyonelkobzással fenyegette meg Vidnyánszky Attilát (és rajta keresztül mindenkit, aki mást gondol a világról, mint Gyurcsány). Ezután a baloldalon mindenki szükségesnek érezte megszólalni, köztük volt Székely Gábor is, aki bejelentette, hogy távozik a Színművészetiről (valójában, persze, marad), és támadta Vidnyánszky Attilát.
Ezután a Pesti Srácok kiderítette, hogy Székely Gábor az 1975-ös MSZMP-kongresszuson Kádár János és Leonyid Iljics Brezsnyev előtt arról beszélt, hogy világnézetileg elkötelezett színházat akar csinálni.
Ehhez jelent érdekes adalékot az egykori kritikus, Molnár Gál Péter Coming out című idén (posztumusz) megjelent könyve, melynek 310. oldalán ezt írja:
A Székely és Zsámbéki Gábor közötti megállapodás szerint Székely vállalta a pártmunkás szerepét, Zsámbéki ugyanakkor aláírta a Charta-tiltakozást. Székely volt a tandem párthű, Zsámbéki az ellenzéki taposója.
A Charta 77 a csehszlovák ellenzék politikai nyilatkozata volt, amelyet 1977-ben 243 ellenzéki írt alá. Ebben az emberi jogok csehszlovákiai megsértése ellen tiltakoztak. A nyilatkozatot több vezető nyugat-európai lap is közölte, ezután a mozgalom hat vezetőjét bebörtönözték (köztük Václav Havelt, a későbbi köztársasági elnököt). A nyilatkozatot a következő években más országokban is aláírták, köztük Magyarországon nagyjából 250-en. Egyikük volt tehát Zsámbéki Gábor.
Molnár Gálról - aki nagyzolóan MGP-nek hívatta magát - fontos azonnal leszögezni, hogy a legkártékonyabb kultúrpolitikai szereplők (mert a hatvanas-hetvenes-nyolcvanas években sok kritikus az volt) közé tartozott. Egyszerre volt kommunista lapok rettegett kritikusa és ellenzékinek mondott - kaposvári - darabok dramaturgja, ami sokat elmond amoralitásáról.
A nyilvánosság számára
2004-ben derült ki róla, hogy III/III-as besúgó volt,
amikor a Latinovits Zoltánról szóló jelentéseket testvérei, Bujtor István és Frenreisz Károly kikérték. Bujtor szerint Latinovits öngyilkosságához hozzájárultak a kommunista hatalom elvárásait is túlteljesítő Molnár Gál róla írt jelentései és a hatalom reakciója. Vagyis az elmúlt rendszer egyértelműen negatív szereplője volt. Viszont éppen ezért bennfentes: pontosan ismert minden eseményt, ami a színfalak mögött zajlott. És mivel ezt a könyvet ő maga nem is akarta megjelentetni, hazudni sem volt oka - tehát
nincs okunk kételkedni a Székelyről és Zsámbékiról írt mondatok igazában.
Vagyis rögzíthetjük: ez a két ember, Székely és Zsámbéki kapta meg aztán a Nemzeti Színházat (Székely 34, Zsámbéki 35 éves volt ekkor). A magyar színházi élet csúcsára jutottak akkor.
Nem tudjuk, hogy a szerepeket mi alapján osztották le, hogyan lett Székely a párthoz dörgölőző szereplő, de ahogy Demeter Szilárd írásában az Origón fogalmazott az 1975-ös Brezsnyev és Kádár előtt mondott beszédről:
"Az elmúlt harminc évben (!) nem derült ki semmi olyasmi, hogy Székely Gábort zsarolták, a családját fenyegették, vagy bármi olyan kényszerítő eszközt bevetettek volna ellene, ami miatt vállalnia kellett a pártkongresszusi haknit. Harminc esztendő hosszú idő, akit meggyötörtek az elvtársak, nagyjából mind elmesélték, mit műveltek velük.
Tehát inkább azt valószínűsíteném, hogy Székely saját döntése okán beszélt a pulpituson, vagyis tevőlegesen építette a kommunista diktatúrát, és legitimálta Brezsnyev és Kádár tömeggyilkos rendszerét"
Vagyis akár feltételezhetjük azt is, hogy ez a szerep volt testhezálló hozzá néhány évvel később is. Akár így van, akár nem, két lehetőség van: Székely Gábor 1975-ös beszéde vagy kommunista elveiből következett, a rendszer hithű kiszolgálója volt, vagy egyszerűen egy elvek nélküli karrierista, aki kész volt kiszolgálni a rendszert az előrejutás érdekében.
Kérdés: melyik a rosszabb.
Gyurcsány említett fenyegetőzése ellen Rákay Philip petíciót indított - miután nagy visszhangot keltő cikket írt az Origón -, amelyhez 301 művész és közéleti személy csatlakozott, azóta pedig már több mint 20 ezren írták alá. A petícióhoz itt lehet csatlakozni.