Rákay Philip üzent a történelmi hűség miatt okoskodóknak
![](https://cdn.origo.hu/2024/02/AnaBSXdmLUy_8J97pUdb23dXNWG2UdBveFL60XNgWMo/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzQzMTViMzQ5YTcyYjQwYjc5ZDJkZTA0N2IyNWYwMzdj.webp)
Üzenet a történelmi hűség miatti okoskodóknak, akik között Széchenyi-díjas történész éppúgy akad, mint balos filmkritikus és önjelölt hobbitudós
- kezdte írását Rákay Philip. Mint ismert, annak ellenére, hogy a magyar emberek többsége elégedetten jönnek ki a moziból a Most vagy soha! elnevezésű Petőfi-film megnézését követően, a premier óta mégis megfogalmazódott néhány kritika a filmmel kapcsolatban.
Szögezzük le a legelején: a Most vagy soha! egy kalandfilm, amely ezzel a felirattal kezdődik: „Ahogy történt és ahogy történhetett volna.
- írta Rázay Philip, majd úgy folytatta: „Az persze önmagában tragikomikus, amikor a patriotizmussal nehezen vádolható haladár sajtó felkent kritikusai aggódnak bármiféle történeti hűség és a magyar történelem »lábbal tiprása« miatt. Azok, akik máskor fennhangon hirdetik a művészi szabadság megkérdőjelezhetetlenségét, fekete Kleopátrákat ünnepelve. De ők azok is, akik szerint teljesen korhű és tetsző a Bridgerton című Netflix-borzalom is, amely - az eltörléskultúra szent zászlaja alatt vonulva - Sarolta angol királyné udvarát úgy ábrázolja, hogy abban szinte minden angol arisztokrata távol-keleti vagy fekete. Na ezek handabandáznak most átszellemülten a Most vagy soha! fiktív szereplőiről és kitalált történetszáláról - sommás véleményt sziszegve."
Ha lehet, még náluk is eggyel rosszabbak a hangosan kesergő valódi történészek, akik együgyű szakbarbárként képtelenek felfogni, hogy egy kétórás film írásakor, készítésekor millió egyéb szempontot is figyelembe kell vennünk, s bizony élnünk kell a történetmesélés folyamán a sűrítés, a leegyszerűsítés vagy épp a felnagyítás filmnyelvi eszközeivel.
Ettől válik ugyanis izgalmassá, érthetővé, átélhetővé és szerethetővé egy történet, vagy épp egy történelmi hős karaktere
- közölte.
Hozzátette, nem arról van szó tehát, hogy a forgatókönyv írásakor megspórolták volna az időt, s ne olvastak volna el egy fél könyvtárnyi történeti munkát, s hogy ne tudnának tűpontosan válaszolni a történész urak felvetéseinek jelentős részére, csak hát a történelem ismeretéből még nem következik egyenesen egy nézhető film.
Majd felsorolta azokat az egyéb „arcátlan skandalumokat", amelyekről kíváncsian várja a „tudós és kritikus urak" véleményét.
A producer szerint napestig lehetne sorolni a példákat, majd világossá tette, hogy ezek a filmek mindannyiunk lelkéhez közel állnak, s bizony szegényebbek lennénk nélkülük.
A MOST VAGY SOHA! című filmünket persze lehet bírálni: van akinek tetszik, van akinek nem a kedvence, sebaj! De könyörgöm: ez csak egy film. Nem az a küldetése, hogy történelem kisdoktorit lehessen írni belőle, hanem az, hogy orientáljon, átadjon egy életérzést az adott korról, hogy megszólítsa a fiatalokat, hazaszeretetet ébresszen, hasson az emberekre és felemeljen.
Kiemelte, Mel Gibson Rettenthetetlen című filmje egy zseniális alkotás, pedig az alkotók még az évszázadot sem találták el benne, mégis megszólít, megrendít, s a film láttán a világ számtalan sarkában éreztük úgy: azonnal elindulnánk a Skót-felföldre, hogy együtt küzdjünk William Wallace oldalán a szabadságért.
Végezetül Rákay Philip közölte, hogy hosszan mondhatná még, tételesen válaszolva „a hajuknál fogva előrángatott történészi vádakra", de nem fogja megtenni mert „fölösleges".
Én a történészek helyében inkább örülnék, hogy végre vannak patrióta filmesek, akik ebben a kibillent világban szerethető történelmi témákat, karaktereket teremtenek, ami alapján sok fiatal utána olvas majd Vasvárinak, Jókainak, Petőfinek és a többieknek, a valóság után kutatva.
Hozzátette, a filmes nem történész, a történész pedig nem filmes.