A zene határokon átívelő összetartó ereje
![Budapesti Operettszínház és az Eszéki Horvát Nemzeti Színház művészei](https://cdn.origo.hu/2023/12/JE4Vh9hwu3Ac-I-NLFcxXfgBveuBrof40fFC8gFMLgI/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzFkMWIxOWU1MDM5NzQ0OGViYzZkNWNhYjk3OGYzMmVj.webp)
„Egy kedves és egyszerű evidenciával kezdeném: azért építünk hidakat, hogy átkeljünk rajtuk. Miért van szükség ezekre a hidakra, mikor olyannyira összefonódott a két nép történelme? Ott van mindjárt a Zrínyi-család, melynek hőseit mindkét nép a mai napig csodálja és tiszteli. Vagy Janus Pannonius, akit az első magyar költőként tartunk számon, miközben Ivan Česmički néven született. Van náluk szorosabb híd népeink között?" Ezekkel a szavakkal kezdte ünnepi beszédét Kiss-B. Atilla főigazgató kedden este A zene hídján elnevezésű gálakoncerten.
Horvátország és Magyarország között 1992. január 18-án jött létre hivatalosan a diplomáciai kapcsolat. Az esemény 30. évfordulója alkalmából január 18-án az Eszéki Horvát Nemzeti Színház és a Budapesti Operettszínház közös rendezésű operettgálával lepte meg nézőit Eszéken. Az esemény folytatásaként 25-én este a nemzetközi operettgálának a Budapesti Operettszínház adott otthont.
„Feltett szándékunk, hogy a művészeti kapcsolatokat fölzárkóztassuk a turisztikai kapcsolatok szintjére. Igen, mert újabban nekünk magyaroknak Horvátország hallatán elsősorban a turistaparadicsom jut eszünkbe. A két nemzet kultúrája, művészete között a történelem folyamán nagy volt az átjárás, de az elmúlt száz évre ez már kevésbé volt jellemző. Ezt kell bepótolnunk, és a jövőben jobban oda kell figyelnünk egymásra, hiszen a szomszédoknak és barátoknak illik jól ismerniük egymást, és mindkét nép rendkívüli kulturális értékekkel dicsekedhet. Szükség van tehát hidakra, és mi építettünk egyet, zenéből. Öröm lesz látni-hallgatni, milyen jól harmonizálunk együtt ezen a színpadon. A történelem és a barátság folytatódik. Látogassuk meg egymást, keljünk át a hidakon és építsünk újakat meg újakat!" –hangsúlyozta az esemény fontosságát Kiss-B. Atilla.
Az ünnepi gálát a horvát, a magyar és az Európai Unió himnusza nyitotta meg a Budapesti Operettszínház és az Eszéki Horvát Nemzeti Színház zenekari művészeinek előadásában.
Az Eszéki Horvát Nemzeti Színház és a Budapesti Operettszínház közötti baráti és kollegiális viszony nem újkeletű, vezetőik szinte egyidőben kezdték feladatukat a két intézmény élén.
"Szeretnék köszönetet mondani mindenkinek, aki hozzájárult a mai előadás létrejöttéhez, különösen a horvát és a magyar kormánynak, az illetékes minisztériumaiknak, valamint Eszék Városának és Eszék-Baranya Megyének. Bízom benne, hogy az Eszéki Nemzeti Színház és a Budapesti Operettszínház közötti gyümölcsöző együttműködés a jövőben is folytatódik!" – hangsúlyozta a gálán Dražena Vrselja, az Eszéki Horvát Nemzeti Színház főigazgatója.
Fekete Péter, az EMMI Kultúráért Felelős Államtitkára a közös gyökerekre hívta fel a figyelmet: „Horvátok és magyarok egymás szomszédjai vagyunk emberemlékezet óta. Egyszerre sors és közösség, történelem és identitás. Minden különbözőségünkkel együtt közösek a gyökereink, közös a történetünk, összefonódnak gyökereink és a meséink. Az osztrák származású Martin Gutl mondta egyszer: „Csak egyvalaki van a hatmilliárd ember között, akinek mondhatom: barátom, fiam, leányom, hitvesem, édesapám, édesanyám, nagyapám, nagyanyám, szomszédom. Ők azok, akiket hatmilliárd ember nem tud pótolni számunkra." Így vagyunk mi hatmilliárd ember közül azok, akik egymás szomszédjai vagyunk, egymás barátai. Ezt a barátságot erősítettük meg 30 évvel ezelőtt, amikor a diktatúrák és a vérzivataros történelem hullámait túlélve újra kezet fogtunk egymással. A 30 évvel ezelőtti diplomáciai kapcsolatfelvétel nemcsak egy külpolitikai gesztus volt, hanem egy szövetség is."
Gordan Grlić-Radman, Horvátország külügyminisztere ünnepi beszédében magyar nyelven is megszólalt: „A Horvátország és Magyarország között kiépült diplomáciai kapcsolatok ösztönözték és felgyorsították az együttműködés minden egyéb formáját. A határ mindkét oldalán örömmel fogadunk minden új helyi és országos kapcsolatot, összeköttetést a gazdaság, energetika, közlekedés, kultúra, oktatás, katonai együttműködés vagy a sport területén. Különösen büszkék vagyunk hagyományos kulturális kapcsolatainkra, amelyeket továbbra is építünk. A közelmúlt egyik kiemelkedő példájaként szeretném megemlíteni a decemberben a Magyar Nemzeti Múzeumban megnyílt, március közepéig látogatható Ars et Virtus kiállítást, amely korábban Zágrábban is rendkívül kedvező fogadtatásra talált. Lehetetlen nem csodálni azokat a művészeti és egyéb kiállítási tárgyakat, amelyeket nyolcszáz éves közös történelmünk során hoztunk létre. Együtt, nyitott szívvel gondoskodunk mindkét nemzeti kisebbségünkről. Ők összekötnek és arra ösztönöznek bennünket, hogy legyünk még ambiciózusabbak az új és sikeresebb kapcsolatok kiépítésében. A történelem során megmutattuk, hogy mindenkor számíthatunk egymásra, így a veszélyes, nehéz és kihívásokkal teli időkben is."
A rendezvény hivatalos részének lezárulta után a Budapesti Operettszínház és az Eszéki Horvát Nemzeti Színház művészeié volt a főszerep.
Az est során felcsendültek Kálmán Imre, Lehár Ferenc és Huszka Jenő remekműveinek részletei, mint Sylvia belépője, a Délibábos Hortobágyon, a Szép város Kolozsvár, a Mondd el, hogy imádom a pesti nőket, a Te rongyos élet vagy a Szív duett Fischl Mónika, Lukács Anita, Szendy Szilvi, Homonnay Zsolt, Dolhai Attila és Laki Péter előadásban, kiegészülve többek között a horvát operaszerző, Jakov Gotovac műveivel, mint Ero, a tréfacsináló az Eszéki Horvát Nemzeti Színház művészei, Katarina Toplek, Igor Kristo és Leon Kosavic tolmácsolásában, akik első alkalommal voltak a fővárosi teátrum vendégei.
Az est emlékezetes mozzanata volt a Cigányszerelem gyönyörű dala, a Messze a nagy erdő, amelyet a horvát művész, Katarina Toplek magyar nyelven énekelt.
A látványos produkciókat a Fővárosi Nagycirkusz artista művészeinek lélegzetelállító, akrobatikus elemekkel teljes előadása egészítette ki.
A zene hídján gála két karmestere, Pfeiffer Gyula főzeneigazgató és Filip Pavisic karnagy, az előadás rendezője pedig Somogyi Szilárd volt.