87 éves Puskásék elfelejtett csapattársa
![Tóth II. József, az Aranycsapat egykori tagja](https://cdn.origo.hu/2023/12/mKCOjGbBOsE68LN93IOn_Q7gTDe3yK02TnVCa0aZKZ8/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzYzNGRjNDM0M2JjNzQxZGI4NGJlM2E2NzgyYWJkNDE4.webp)
"Nem mehettem Londonba, mert a nagynéném disszidált" - elevenítette fel a történteket Tóth II., akinek saját bevallása szerint ennél is jobban fájt, hogy nem volt tagja az 1952-es helsinki olimpián aranyérmes csapatnak.
A Bozsi becenevű volt játékos viszont szerepelt a Népstadionban
az angolok ellen 7-1-re megnyert 1954-es visszavágón, amelyen egyszer ő maga is betalált.
Mint mondta, inkább a többiek góljára emlékszik, nem a sajátjára. Elárulta, nem számított rá, hogy Sebes Gusztáv szövetségi kapitány a kezdőcsapatba nevezi azon a találkozón, elsősorban gyorsasága miatt szavazott neki bizalmat.
"Utaztunk és nyertünk, de rettenetesen féltem a repüléstől" - idézte fel az Aranycsapattal töltött éveket az egész pályafutását Csepelen töltő Tóth II., aki 1954 decembere óta ugyanabban a csepeli lakásban él. "Több poszton is bevethető voltam, játszottam centert, összekötőt, balszélsőt, de néha bekket is".
A legnagyobb élményének az 1954-es világbajnokságot nevezte, amelyen két meccsen is lehetőséget kapott: a csoportkörben gólt szerzett az NSZK 8-3-as legyőzésekor, illetve játszott a brazilok ellen 4-2-re megnyert negyeddöntőn, ahol lerúgták és izomszakadást szenvedett.
"Elvertük őket, mint jég a határt. Aztán a döntőben az angol bíró elcsalta a meccset. Megette a fene az egészet" - emlékezett vissza fájdalmasan a két NSZK elleni mérkőzésre, köztük a 3-2-re elvesztett fináléra, melyen egy szabályos gólt les címén érvénytelenített William Ling játékvezető.
Tóth II. Czibor Zoltánnal ápolta a legjobb viszonyt a legendás Aranycsapatból, mivel egy ideig vele együtt futballozott a Csepelben, ahol az egész pályafutását töltötte. Széles mosollyal idézte fel, hogy 1959-ben bajnok lett szeretett klubjával.
"Nagyszerű csapatunk volt. Bakó Bélával, Gondos Tiborral, vagy a legjobb barátommal, Kleibán Antallal, csak hogy néhányukat említsem. Az utolsó fordulóban a Fradival játszottunk és kaptak egy 11-est. De egyenlítettünk, ami nekünk elég volt ahhoz, hogy a kor két meghatározó csapata, az MTK és a Bp. Honvéd előtt végezzünk" - mondta Tóth II., aki esztergályosként dolgozott a Csepel Művekben.
Hozzátette, hogy ma már csak hébe-hóba nézi a futballt. Azt ugyan tudja, hogy a magyar válogatott 44 év után ismét szerepelhet az Európa-bajnokságon, de mint mondta, nem ismeri a játékosokat.
"A világbajnoki ezüstérmemet ellopták. Legalább emlékeznék rá, hogy milyen volt" - mondta keserűen a Csepel örökös bajnoka, egyben Budapest díszpolgára, miközben büszkén mutatta ereklyéit, tablóit, régi fényképeit, a róla és a meccsekről szóló újságcikkeket.
"Szülőfalumban, Merseváton pályát neveztek el rólam tavaly,
de nem tudtam ott lenni az ünnepségen, mert már nem bírja a lábam. Vizesedik, de nem baj, próbajátékra már úgysem hívnak..."
Tóth II. 1953 és 1957 között 12-szer lépett pályára a válogatottban és ötször volt eredményes,
többek között 1955-ben, amikor 2-0-s legyőzésükkel megtört az olaszok ellen 31 éven át tartó "átok". Az élvonalban közel 300 találkozón lépett pályára. Róla és Várhidi Pálról könyv is megjelent Az Aranycsapat elfeledett legendái címmel.