A b/w only file photo dated 23 July 1966 shows England team manager Alf Ramsey (C) intervening in an exchange of shirts between England defender George Cohen (R) and an unidentified Argentine player after the final whistle in the World Cup quarter-final at Wembley. Sir Alf Ramsey, who guided England to World Cup glory in 1966, has died, aged 79, on Friday, 30 April 1999 after a long illness. EPA PHOTO PA/FILES / AFP PHOTO / PA-FILES / PA
Vágólapra másolva!
1931. május 14-én még nem sejthette a francia labdarúgó-válogatott, hogy megteszi a kezdeti lépéseket a sportág egyik népszerű szokásának kialakulásához. Az angolok legyőzését euforikusan ünneplő hazaiak mezcserét kértek, ez az első feljegyzett emlék arról, hogy a felek ereklyeként begyűjtötték az ellenfél felszerelését. Pelé miatt a Cosmosnak óriási garnitúrát kellett készleten tartania, de az utóbbi években kiderült, a nők sem mindig szégyenlősek. Az Arsenalnál azonban már nagyon unhatják a szurkolók mindezt.
Vannak bizonyos dolgok, amelyeket egy Arsenal-játékos sohasem csinálhat. Nem beszélhet pozitívan a városi rivális Tottenham csapatáról, és nem mutathat rokonszenvet a drukkerek által gyűlölt Diego Costával.
Éppen utóbbi miatt egy hete a szurkolók értetlenül bámulták a Middlesbrough–Chelsea bajnoki után történeteket: az Ágyúsok kölcsönjátékosa, Calum Chambers ugyanis a lefújás után odament a mérkőzés egyetlen gólját szerző spanyol válogatott csatárhoz, és jelezte, nagyon szívesen mezt cserélne vele.
„Ó, ember, van büszkeség is a világon. Tudod, hogy csak kölcsönben vagy?" – írta az egyik szurkoló a Twitteren. „Na, most takarodj azonnal!" – jelezte a másik. Pedig a háromszoros angol válogatott játékos csak azt tette, ami az utóbbi időszakban egyre inkább elharapózott: megpróbált hozzájutni egy olyan mezhez, amelyért a fanatikusok akár ölre is mennének akárkivel.
De hogyan és mikor alakult ki a mezcsere? Íme egy kis történelem.
Franciaországban kezdődött
Bármennyire is úgy gondolnánk, egy modernkori őrületről van szó, az első feljegyzett mezcserére 85 évet vissza kell mennünk az időben. 1931. május 14-én Franciaország Angliát fogadta a Colombes stadionban (amely az 1924-es nyári olimpia fő létesítménye volt, majd 1938-ban itt játszották az olasz-magyar világbajnoki döntőt is), és 30 ezer néző nem akart hinni a szemének.
A két csapat addig hat alkalommal találkozott egymással, és az angolok mindig magabiztosan nyertek. Még az 1925-ös 3-2-es párizsi sikert is így lehetett értékelni, hiszen a második félidő közepén még 3-0-ra vezetett a vendégcsapat.
Az 1931-es mérkőzés is ennek megfelelően kezdődött, a 10. percben Samuel Crooks révén az angolok szereztek vezetést, de aztán Lucien Laurent, Robert Mercier, Marcel Langiller és Edmond Delfour révén az 57. percre már a franciák vezettek 4-1-re. Thomas Waring ugyan szépített, de Mercier újabb találatával kialakult az 5-2-es végeredmény,
A győzelem olyan eufóriával töltötte el a hazaiakat, hogy megkérték a vendégeket, hogy adják oda a mezüket, hogy ezzel emlékezzenek a történelmi sikerre.
A világ első mezcseréje azonban nem vált megszokottá, a FIFA feljegyzései szerint az 1954-es világbajnokságon fordultak elő legközelebb hasonló relikviagyűjtések.
Sir Alf Ramsey megakadályozta
Az idő múlásával aztán akadtak elegáns és kifejezetten bizarr próbálkozások is. Az 1966-os világbajnokság negyeddöntőjében Anglia 1–0-ra győzött Geoff Hurst góljával Argentína ellen, de Sir Alf Ramsey szövetségi kapitány nagyon nehezen bírta idegekkel a látottakat.
„Mindig a lehető legjobb formánkat nyújtjuk, de csak akkor, hogy megfelelő ellenféllel találjuk magunkat szembe.
Olyan csapatokkal, amelyek futballozni akarnak, és nem olyanok, mint az állatok"
– nyilatkozta a dél-amerikaiak keménysége miatt.
Ezek után nem véletlen, hogy hallani sem akart arról, hogy egyik védője, George Cohen mezt cseréljen Alberto Gonzalezzel, a híres fotón látható, ahogy a legendás edző megpróbálja megakadályozni a két játékos akcióját.
Mennyivel szebben mutatott, amikor az 1970-es vb csoportkörében a Brazília-Anglia (1-0) mérkőzés után Pelé és Bobby Moore a kezdőkörben összeölelkezett egymással, és úgy cseréltek mezt.
"Bobby a barátom volt, a legnagyobb védő, aki ellen valaha is futballoztam. A mez, amit akkor tőle kaptam, az egyik legnagyobb ereklyém. Halálával a világ az egyik legnagyobb futballistáját és legtiszteletreméltóbb úriemberét veszítette el" – mondta később a brazil világsztár, kifejezve őszinte csodálatát Moore iránt.
Pelé-mezek futószalagon
Azt gondolhatnánk, hogy Pelé-mezzel nem sokan büszkélkedhetnek a világon, de ez nem igaz. A legtöbben mégis az Egyesült Államokban élnek, akik magától a háromszoros világbajnoktól kaptak igazi ereklyét.
Pelé 1975-ben szerződött a New York Cosmoshoz, ahol két szezon alatt 56 mérkőzésen 31 gólt szerzett. Klubjának vezetői az első meccsek után rájöttek, valamit tenni kell, hiszen a lefújás után valódi közelharc kezdődött mindig a legendás 10-es mezért. Ezt megakadályozandó
minden mérkőzésre vittek 20-25 mezt, és inkább minden játékosnak adtak egyet, csak ne legyen vita a mezcseréből.
Ha cserélsz, fizess!
Az egyik legboldogabb tanzániai játékos Nadir Haroub lehetett, aki egy 2008-ban lejátszott világbajnoki selejtező után megszerezhette a kameruni Samuel Eto'o mezét. Nem is volt semmi gond egészen addig, amíg három nappal később a Tanzániai Labdarúgó-szövetség bejelentette, a Cannavaro becenévvel illetett védőnek
ki kell fizetnie a saját mezét,
amelyet cserébe odaadott Eto'ónak. A szövetség indoklása szerint nem engedhetnek meg maguknak ilyen pazarlást.
Az eset közfelháborodást okozott Tanzániában, a szurkolók gyűjtést indítottak Haroub megsegítésére, végül a szövetség váratlanul megoldotta a helyzetet, és az egész válogatottnak új felszerelést adott.
Végül is bölcs döntés volt a részéről, hogy egy ilyen híres játékossal cserélt, ezzel is hozzájárult ahhoz, hogy hazánk ismertebbé váljon
– nyilatkozta Leodegar Tenga, a tanzániai szövetség akkori elnöke.
Mosás és mosoda
A mezcserék kapcsán történtek tragikomikus esetek is. A 2003-as Konföderációs Kupán Brazília 1–0-ra győzött az Egyesült Államok ellen. A lefújás után Gregg Berhalter örülhetett a legjobban, mert megkaparintotta Ronaldinho mezét, viszont elkövette azt a hibát, hogy a szállodában hozzácsapta a többi mosodás holmijához. A mez soha többet nem került elő.
A leglelkesebb anyuka miatt Leigh Walker verhette a fejét a falba, a 2004-es FA-kupa mérkőzésen ugyanis a Scarborough kapusa, nem csupán Carlo Cudicini mezét kaparintotta meg, de az olasz kapus még dedikálta is azt. Hazaérve a koszos mez Walker mama kezeibe került, aki azonnal bevágta a mosógépbe, így megsemmisítve a fiának oly sokat jelentő írást.
Már a félidőben
2005-ben Paulo Ferreira semmit sem bízott a véletlenre, és a Chelsea-Barcelona Bajnokok Ligája-mérkőzés félidejében úgy döntött, rábeszéli Ronaldinhót a cserére. Lehet, ez okozta a katalánok végzetét, a csapat ugyan 3-0-s hátrányról még feljött 3-2-re a szünetre, a második játékrészben azonban már csak John Terry volt eredményes (4-2).
2012-ben Andre Santosra orroltak meg az Arsenal-szurkolók, a brazil válogatott védő Robin Van Persie mezét húzta meg a félidőre lefelé sétálva, és a manchesteri csatár nem is ellenezte a cserét. Egy másik Arsenal-labdarúgó, Theo Walcott sokat tanult az esetből, egy évvel később ő is Van Persie-mezzel gazdagodott, de elbújva mindenki elől az öltözőfolyosón beszélte rá a hollandot az üzletre.
Felvillanó melltartók
De vajon női meccsen van-e mezcsere? Az első emlékezetes mezlevétel Brandi Chastain nevéhez fűződött, bár ő akkor csak ünnepelt, és nem ajándékozott. Az 1999-es világbajnokság döntőjében az Egyesült Államok 0-0-s mérkőzés után tizenegyesekkel megverte Kínát, a mindent eldöntő gól után Chastain lekapta a mezét, és a világ megismerkedhetett fekete melltartójával.
A 80-szoros svéd válogatott Josefine Oqvist még bátrabb volt, őt a 2011-es világbajnokságon egy német mezbe öltözött szurkoló győzte meg arról, hogy mekkora örömet okozna neki a csere.
Ronaldinho meze minden pénzt megér
2002. szeptember 19-én a párizsi Parc des Princes-ben játszott UEFA-kupa-mérkőzést az Újpest labdarúgócsapata, de már a sorsoláskor tudni lehetett, hogy nem lesz sok esélye a Paris Saint-Germain ellen.
Az odavágó 3-0-s hazai győzelemmel végződött, de két újpesti futballista komoly sprintet levágott a lefújás után, hogy némi ereklyével gazdagodjon. Tamási Zoltán és Dejan Poljakovic meg is kapta megérdemelt büntetését, hiszen a klubvezetés tiltása ellenére mezt cserélt egy-egy ellenfelével (mindkettőjüknek egy komplett garnitúrát kellett vásárolniuk ismét a szerelésből), de Tamási egy pillanatig nem bánkódott.
A védő ugyanis a brazil világbajnok, Ronaldinho mezével gazdagodott, azt mondta, ez a csere minden pénzt megért neki. Lehet, igaza lett, a visszavágóra a brazil már nem is utazott el, de végül a Megyeri úton is nyertek a franciák 1-0-ra.
A legfrissebb hírekért kövess minket az Origo Google News oldalán is!
Tudta-e?
Gerevich Aladár kardvívó hat olimpián összesen tíz érmet szerzett: hét aranyat, egy ezüstöt és két bronzot. Ez több is lehetett volna, ha nem maradnak el a játékok a háború miatt 1940-ben és 1944-ben. Gerevich ugyanis először 1932-ben, 22 évesen, utoljára pedig huszonnyolc évvel később 1960-ban 50 évesen ért a csúcsra.