Nincs már messze a valódi Star Wars
![C-3PO, Star Wars](https://cdn.origo.hu/2023/12/ftbdXo7boC4qdDhkDZH3o0ptpDluRNrHLlHqn7-FWa4/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2ZlYTAwOTg0ZjgxMDRjYzI5ZDZkNjkzMjAyMGZmMmY1.webp)
December 18-án érkezik a Star Wars: Az ébredő Erő című film, melyben minden bizonnyal látványos űrcsatákat, fénykardpárbajokat és egyéb fantasztikus elemeket látunk majd. Igen ám, csakhogy a Csillagok háborúja sajátos univerzuma lassan negyven éves lesz.
Ez idő alatt pedig rengeteget fejlődött a technológia
- olyan sokat, hogy nem egy korábbi sci-fi látványelem lett valóság, vagy legalábbis közel került ahhoz, hogy egyszer a mindennapok részeként létezzen. Ha jobban meggondoljuk, a Star Wars már nincs olyan távol, sem a múltban, sem a jövőben.
Furcsa belegondolni, de a Star Wars univerzum egyik hozzánk legközelebb eső eleme pont az intelligens robotoké. A filmekben csak droidoknak nevezett gépek amolyan asszisztensi szerepet töltenek be: tudnak beszélni,
fejlettnek tűnnek, de valódi intellektusuk ritkán van.
Sőt, gazdáik úgy kereskednek velük, mint a teljesen materiális, mit sem érző tárgyakkal, amik csak elhiszik magukról, hogy intelligensek. Erre jó példa C-3PO, akinek gyakori aggodalmaskodása csupán a protokollszoftver része.
Habár a több millió nyelvet valós időben fordító, humanoid robotok kora még nem jött el, az intelligens virtuális asszisztensek a mindennapok részét képezik. Csak épp nem botladozva követik gazdájukat, hanem a zsebében lapulnak:
az iOS Sirije vagy az Android Google Now-ja a segéddroidok kényelmesebb, kevésbé kotnyeles megfelelője.
De persze mindemellett a robotika kutató is újabb és újabb gépekkel állnak elő. Nemrég egy robot az öntudatra ébredés jelét mutatta, egy másik érzelmes és kedves, és van, amelyik csak cuki, de annyira, hogy még azt sem bánnánk, ha világuralomra törne.
A drónokról pedig még nem is beszéltünk, pedig azokra is akad példa a Csillagok háborújában. Gondoljunk csak az A birodalom visszavág lebegő felderítőire!
Közben a tudományos világ
aggódva figyeli az intelligens gépek rohamos fejlődését.
Stephen Hawking professzor és Elon Musk cégvezér-feltaláló egyaránt úgy vélik: vigyázni kell a mesterséges intelligenciával, az ugyanis könnyen véget vethet az ember földi pályafutásának.
A robotok nem csak az alapokról felépített gépek lehetnek, hanem akár módosított emberek is. A technikai eszközökkel továbbfejlesztett, félig ember, félig robot személyeket kiborgnak nevezi a tudományos fantasztikum.
Illetve maga a tudomány is, hiszen már létezik pár kiborg.
A brit Neil Harbisson a kormány hivatalosan regisztrált félgépe. A férfi fején egy antenna található, mely segíti az emberi szem számára láthatatlan színek felismerésében. Azaz egy gépi kiegészítő javítja az érzékelését.
Persze a kiborggá válás nem minden esetben igény kérdése. Nigel Ackland amerikai fémmegmunkáló egy balesetben veszítette el a jobb karját. Miután elégedetlen volt a szokásos művégtagokkal, belevágott, hogy tesztelje a Steeper nevű cég újfajta megoldását, mely jelenleg az egyik legfejlettebb robotkar.
Ezen protézisek piaci előretörésében a 3D-nyomtatás is komoly szerepet játszik. A szupererős, mégis olcsó és könnyű műanyagok megmunkálása bármilyen formában lehetséges.
A Sith-ek bosszújában feltűnő Grievous tábornok tipikus példája a szükség szerint felépített kiborgnak.
A droidhadsereget vezető katona egykor teljes egészében élő szövetből állt, egy súlyos sebesülést követően azonban az egész testét újra kellett alkotni. Csak pár belső szerve és a feje maradt a régi, és bár nem lett egy különösebben fess legény, a harctéren profitált a módosításokból, ugyanis szinte lehetetlen volt megsebezni. Ez a szint még messze van, viszont egyáltalán nem tűnik elérhetetlennek.
De végső soron kiborgnak számít Luke Skywalker is,
aki a Darth Vaderrel vívott csatában elveszítette kardforgató jobbját. Helyette egy érző, bőrszerű bevonattal ellátott műkezet kapott, mellyel még annál is ügyesebb jedi lett.
Persze nem volna Star Wars a Star Wars, ha csak egyetlen sárgolyó felett háborúznának a birodalmiak és a lázadók.
Ennek az univerzumnak elemi része a csillagközi utazás, annak is egy szuperfejlett formája, mely lehetővé teszi, hogy egy emberöltő alatt beutazzuk a galaxist - talán nem kell magyarázni, hogy ez az egyik legvalószínűtlenebb eleme a Star Wars filmeknek.
Ugyanakkor elméletben nem lehetetlen.
A fénysebességet a klasszikus értelemben képtelenség túlszárnyalni. Einstein óta tudjuk, hogy ez egy állandó sebességkorlát a világegyetemben, melyet legfeljebb megkerülni lehet.
Ennek egyik módszere a tér elgörbítése: amennyiben az űrhajót egy térbuborékba tesszük, úgy az mindennél gyorsabban repülhet, hisz nem maga a tárgy hágja át a sebességkorlátot, hanem köré felhúzott, görbített tér.
Ennél is messzebbre féreglyukakkal lehet eljutni. Ezek az elméletben létező (tehát bizonyításra váró) alagutak a tér két pontját (vagy talán két univerzumot) kötik össze úgy, mint egy összehajtott papírlap. A nagy távolság így nullára redukálódik.
Mindehhez azonban nagyon sok energia kell.
Olyan sok, hogy egyelőre esélytelen megépíteni a MIllenium Falcont - maradnak a kissé bénán repkedő játékok. A tudósok azonban bizakodók, és folyamatosan kutatják a területet. Nemrég például olyan hajtóművel álltak elő, ami meghazudtolja a newtoni fizikát, és talán képes lehet megmozgani a jövő Csillagrombolóit.
Közlekedés szempontjából a bolygófelszíni járművek azok, amik igenis elérhetik, sőt
túl is szárnyalják a Star Wars filmek találmányait.
A lépegetők valós megfelelői például gyorsabbak, agilisabbak lesznek, mint a vásznon lassan vánszorgó, kiszolgáltatott óriások. Mivel pedig a lánctalpak és kerekek állandó karbantartást igényelnek, ráadásul csak kevés terepen vethetők be és ott is lassúak, a lábak előtt nagy út áll.
Csakúgy, mint A Jedi visszatérben látott siklómotorok előtt. Ezek közül több fajta létezik, sőt, egyet magyar mérnökök fejlesztenek. Hiszik, hogy a repülni képes jármű a jövő közlekedésének egyik népszerű és olcsó módja lesz. Az első változatról az Origo is készített riportot, a második pedig már fejlesztés alatt áll.
Azok az olvasók, akik fénykardban és elmetrükkökben reménykednek, sajnos hoppon maradnak: bár utóbbi különféle implantokkal talán megoldható, a fénykard egyelőre több fejlesztési akadályba ütközik.
Egyrészt a filmekben különleges,
a valóságban nem létező kristályokkal működnek
ezek a szokatlan és látványos fegyverek. Másrészt a haditechnika túllépett a szúró- és vágóeszközökön: ezek egy lovagrend számára hasznosak, a jedik és sithek azonban mit sem érnek természetfeletti erő nélkül.
Sokkal nagyobb hasznát venné a fénykardnak az ipar.
Egy olyan, szabályozható sugárnyaláb, mely képes bármit pillanatok alatt átvágni, megolvasztani, sok szempontból segítené a mérnököket. Erre viszont a fénynél és a lézernél a plazma sokkal alkalmasabbnak tűnik.
A nagyon magas hőfokra hevített gáz gyakorlatilag egy újabb halmazállapot. Csakhogy a gáz elszivárog, hatalmas energiát igényel, és koránt sem olyan kényelmes vagy "veszélytelen" használni, mint a Star Wars sugárpengéit.
Ugyan a felsorolt technológiák előtt még hosszú út áll,
a Star Warsban látott jelenetek egyáltalán nem olyan elképzelhetetlenek, mint 38 éve tűntek. Akkoriban kritizálták is a filmet, amiért tudományos szempontból megalapozatlan.
És bár ez sok szempontból így van, érdemes figyelembe venni, hogy nem csak a fejlődés szabályozza a fikciót, hanem fordítva is. Mivel pedig a Star Wars már több generáció képzeletét megragadta, várható, hogy újabb és újabb technikai eszközöket szül.
Csak bírják fantáziával az alkotók.