Családi titkot árult el a magyar színész: elvette brutális anyjától a gyámügy
![Kálid Artúr](https://cdn.origo.hu/2023/12/zX6_qoMBsiL1R41C09qXOrdsGMRt65x3FoLznes8DWE/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzkyMjY5ZjMzZWFiNzQ5MDI5YTY4ODEzNzcxYTYxODdi.webp)
"A mostoha apám nagyon nem bírta elviselni a létezésemet, és lépten-nyomon, ahol csak lehetett, ennek hangot is adott. Egyszer repült egy klumpa, az eltalálta a mellkasomat, arról később látleletet vettek föl" - mesélte gyerekkoráról a színész, aki egy másik konkrét esetet is felidézett.
"Egy ilyen téli reggel volt, és az overált akarta valahogy rám tuszkolni anyám, és hát nem jött már rám, mert kicsi volt. Nagyon ideges lett, pofon vágott. Elmentem az iskolába, mert az elsőt még ott kezdtem, és a tanítónő kérdezte, hogy ez micsoda. Én megmondtam őszintén, hogy anyukám úgy pofon vert, hogy még látszott az ujjnyoma. Már délután jött értem a gyámügytől az ember, aki azonnal visszavitt állami gondozásba" – mesélte.
Arra a képre például nagyon emlékszem, ahogy üvöltve sírok, hogy nem akarok elmenni. Anyám kint állt a kapuban, ő is sírt azért, mert visznek
– mesélte a színész, aki ekkor már nyolcéves volt. Ebben a korban már sokkal nehezebben fogadnak örökbe gyerekeket, neki mégis adódott ilyen lehetősége. Ám ez is csak a hányattatásai újabb fejezete lett.
"Elvisznek egy reménybeli nevelőszülőhöz, ahonnan aztán visszavisznek, mert kiderül, hogy nem is vihettek volna oda, mert az anyám nem mondott le rólam. Valahogy megpróbálták a törvényeket kijátszani, de a törvények kellő időben mégis közbeszóltak. Ott vagy két vagy három hónapig, beleéled magad, majd egyszer csak azt mondják, oké, szevasz, menjél vissza"– osztotta meg Kálid Artúr a keserű emléket a Blikk.