Még élt, amikor partra vetődött az óriási tengeri bestia
![óriáskalmár](https://cdn.origo.hu/2023/12/Kf4TfQffHElJJTPFTtAOUME2Odv4Ds9un4wIE3GryVU/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50Lzk1ZGZhN2QxYzViMjQ1YjlhNWMzNGY1OWEyZDEwZGZm.webp)
Part környéki vizekben cirkáló óriáskalmárokat sokáig csak Japánnál tudtak megfigyelni a kutatók, két évvel ezelőtt azonban Spanyolország északnyugati részén is felbukkant egy egyed – írja az IFL Science magazin cikke az Ecology című szakfolyóiratban megjelent friss kutatásra hivatkozva.
Az állatot a rakparttól nem messze szúrták ki. Három méter mélyen úszott a víz alatt, de így is kiválóan látható volt. Látszott rajta, hogy valami nincs rendben vele, órákig küzdött, mielőtt a partra vetődött volna. A kutatók megállapították, hogy egy fiatal, még fejletlen nőstény egyed volt.
Testtömege elérte a 105 kilogrammot.
Az óriáskalmár testét rengeteg seb borította. A sérülések alakja alapján a szakértők úgy vélik, egy másik óriáskalmárral került összetűzésbe, nagy valószínűséggel az élelemért harcoltak egymással.
Az óriáskalmárt vélhetően a kék puha tőkehalak csalhatták a spanyol partok közelébe. Ezek a csontos halak gyakran hatalmas tömegben fordulnak elő a 150 és 3000 méter közötti mélységben. Mivel nagyon keveset tudunk az óriáskalmárokról, azt sem ismerjük, miként vadásznak: az egyik elképzelés szerint üldözik a zsákmányt, más teória azonban úgy véli, lesből csapnak le áldozataikra. Annyi azonban biztos, hogy a tőkehalak nagy száma több óriáskalmárt is a területre csalhat.
Ilyenkor előfordulhat, hogy a nagyobb egyedek megpróbálják elorozni a halakat kisebb fajtársaiktól (kleptoparazitizmus), ami természetesen harchoz vezet.
A tanulmányban leírt példány a súlyos sérülései miatt elveszthette tájékozódási képességét, így került a sekély, melegebb vízbe, ahol megfulladt.