Az átlagnál magasabbra nőtt? Rettegett betegség fenyegetheti
![Dr. Life, A testmagassággal nő a rák kockázata a nőknél](https://cdn.origo.hu/2023/12/7Ug_bW3yG6gCOAm1TRVcCbasdPGzSbw64HnbZfOR9VU/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2E1NTNmNWViMzgzNzRkZWNiYjY3ZTYxNzNiOWM5ZDEx.webp)
Leonard Nunney az általa felügyelt projektben négy nagyszabású, 23 rákkategóriát magába foglaló felmérés adatait böngészte át. Minden egyes tanulmányban azt az ijesztő megállapítást fedezte fel, hogy a magasabb embereknél nagyobb eséllyel alakulnak ki daganatos megbetegedések. Számszerűsítve 10 centiméterenként 10 százalékkal nő annak valószínűsége, hogy a kór valamely formája felbukkan.
Más kutatók véleménye alapján a korai életszakaszban nagy szerepet kapó tényezők – táplálkozás, általános egészségi állapot, szociális viszonyok – egymástól függetlenül befolyásolják a testmagasságot és a tumoros betegségek megjelenését. Nunney szerint ugyanakkor ez a hipotézis megdőlni látszik.
Leteszteltem azt az alternatív elméletet, miszerint minél magasabb valaki, annál több sejtje van, ha pedig több sejtje van, az közvetlenül növeli a rákos megbetegedés kialakulásának kockázatát"
– írta a biológus a kiadott közleményben. – „Az adatok egyértelműen ezt a pofonegyszerű elgondolást támasztották alá. A legtöbb daganatfajtánál a magasság hatásának nagysága megbecsülhető a nagyobb testméretből fakadó sejtszámnövekedésből."
Amikor Nunney megnézte, mely ráktípusok a jellemzőek a magas nőkre és férfiakra, a következő megállapításokra jutott: a nőknél a pajzsmirigyrák és a bőrrák kialakulásának kockázata volt kiugróan magas, míg a férfiakat leginkább az utóbbi kór sújtotta.
Szinte mindegyik daganatfajta nagyobb eséllyel fenyegeti a magas embereket.
A bőrrák – melynek egyik legveszedelmesebb formája, a melanoma – viszont még a többinél is erősebb összefüggést mutat a testmagassággal. Ennek egyik magyarázata az lehet, hogy az IGF-1-es hormon szintje magasabb a termetesebb felnőttek szervezetében" - fejtette ki az evolúcióbiológus.
Az IGF-1 egy olyan növekedési hormon, amely elsősorban a korai életszakaszban kap kulcsszerepet.
Nunney szerint azonban az IGF-1 működése az átlagnál magasabb felnőtteknél fokozza a sejtosztódás mértékét.
„Minél gyakrabban osztódnak a sejtjeid, annál sanszosabb, hogy rákos leszel" – mondta a kutató. A szakértő szerint azért is kiemelendő veszélyforrás a bőrrák, mert ha a magasabb IGF-1-szint miatt a bőrsejtek a nagyobb termetű embereknél sebesebben osztódnak, esélyesebb olyan mutációk megjelenése, amik aztán melanoma kifejlődéséhez vezetnek.
Akadtak viszont egyes ráktípusok, amik nem mutattak korrelációt a testmagassággal egyik nemnél sem.
Közéjük tartozott a hasnyálmirigy-, a gyomor-, a száj-, és a nyelőcsőrák.
„Elképzelhető, hogy e daganatfajták megjelenésénél inkább a környezeti faktorok a meghatározóak" – fejtette ki véleményét Nunney – „Az sem lehetetlen, hogy ezekben a szövetekben a sejtek száma nincs összefüggésben a testmérettel – ez azonban elég valószínűtlen."
A rák kialakulásának esélyét alapvetően két tényező növeli: ez a nagyobb sejtszám és a gyakoribb sejtosztódás. „Ha megduplázzuk a sejteket, ugyanezt kell tennünk a daganatok megjelenésének rizikójával is. Amennyiben a sejtosztódás gyakoriságát vesszük figyelembe, akkor ennél is ramatyabb a helyzet.
Abban az esetben, ha el akarjuk kerülni a rákot, nem érdemes sokáig élni. De akkor mégis milyen alternatíváink vannak?"
– teszi fel a sokakat foglalkoztató kérdést Nunney.
A testméret és a rák közötti kapcsolat nemcsak embereknél, hanem kutyáknál is megfigyelhető: a kisebb ebek ritkábban szenvednek daganatos betegségektől.
Vannak természetesen kivételek. Olyan nagytermetű állatok, amiknek teste óriási számban tartalmaz sejteket, mégis hosszú ideig élnek, és a tumorok sem fenyegetik különösebben őket.
Ezt nevezik az úgynevezett Peto-paradoxonnak
(a jelenséget az Oxfordi Egyetem professzora, Richard Peto figyelte meg először, innen az elnevezés).
Peto paradoxonjára eklatáns példát szolgáltatnak az elefántok. Hogy ezen emlősöket pontosan mi védi a ráktól, arról korábbi cikkünkben számoltunk be részletesebben.
Nunney eredményeit a Proceedings of the Royal Society B című tudományos folyóiratban közölték.