Nem fog ráismerni a Déli-sarkra, nagy változások jönnek
![Antarktisz](https://cdn.origo.hu/2023/12/lHmcT9mk9vRchWkK-GcambFxoH8tKbEmrMwyDHskfCU/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzdjMjQwZWVhN2IyNDRlYjQ5NGFmMzRiOTM0YzVlYjcx.webp)
2015-ben az atmoszféra szén-dioxid-tartalmának világátlaga elérte a 400 ppm-et (a ppm arányszám az egymillió egységre jutó részecskeszámot mutatja), amire a feljegyzések 60 évvel ezelőtti kezdete óta nem volt példa. Ennek hatásait ugyan nem azonnal fogjuk érezni, mégis, a következmények mindenképpen drámaiak lesznek, hívta fel rá a figyelmet Martin Siegert professzor, az Imperial College Grantham klímakutató intézetének igazgatója.
Hogy pontosan milyen változások várhatóak, és ezek milyen kihívást fognak jelenteni az emberiség számára, azt a Pliocén-éra viszonyaiból szűrhetjük le.
Ebben a periódusban a tengerszint 15 méterrel, a globális átlaghőmérséklet pedig 2-3,5 Celsius-fokkal volt magasabb a mainál.
„Ha otthon bekapcsoljuk a sütőt, és 200 Celsius-fokra hevítjük, a hőmérséklet nem ugrik egyből ilyen magasra, idő kell hozzá. Ugyanez a helyzet a klímával is" – magyarázta Siegert.
A British Antarctic Survey igazgatója, Dame Jane Francis professzor szerint
az egykori erdők maradványait már megtalálták a Déli-sarkon, a kormeghatározás alapján ezek a Pliocén alatt tarkították a ma (még) jeges kontinenst.
„A felfedezésnek igazán az ad jelentőséget, hogy ma 400 ppm-nyi szén-dioxid van a levegőben, és ha a múltban is ugyanennyi volt, akkor egyenesen abba az állapotba repülünk vissza" – magyarázta Francis. „A jégréteg nem egyfolytában, de rendszeres időközönként zsugorodni fog... ez lehetővé teszi a növényeknek, hogy meghódítsák ismét a Déli-sarkot" – tette hozzá.
Az adatok alapján az 1800-as évek, vagyis az ipari forradalom kezdete előtt a légkör szén-dioxid-koncentrációja 280 ppm volt. Azóta a globális átlaghőmérséklet 1 Celsius-fokkal emelkedett. „Ez alapján nagyon úgy tűnik, hogy az évszázad végére újabb 1 Celsius-fokos hőmérsékletnövekedés vár ránk" – mondta Siegert. A kutató szerint amennyiben a szén-dioxid-kibocsátás ütemét nem sikerül lelassítani,
úgy a 2100-at követő években 1000 ppm-nyi kerül a levegőbe az üvegházhatású gázból.
Legutoljára akkor volt ennyi CO2 az atmoszférában, amikor a dinoszauruszok rótták a bolygót, és az Antarktisz is egy meleg, zöldellő földrész volt.
Siegert kiemelte, nem szabad tovább húzni az időt, azonnali cselekvésre van szükség.
„Az elmúlt 150 évben véghezvitt tetteink következményei a jövőben is kísérteni fognak minket, így a mi feladatunk, hogy tegyünk valamit.
A történelem aszerint fog megítélni minket, hogy időben cselekedtünk-e, és őszinte leszek, jelenleg nem teljesítünk valami jól"
– figyelmeztetett Siegert.
Hogy a tudósnak mennyire igaza van, arra egy március végén publikált kutatás világít rá. A hawaii Mauna Loa obszervatórium globális megfigyelő részlegének elemzése szerint tavaly a szén-dioxid-koncentráció 2,87 ppm-mel nőtt: a 2018. január elsején jegyzett 407,05 ppm értékről 409,92 ppm-re 2019. január elsejére.
A szén-dioxid az öt elsődleges üvegházhatású gáz közül a legfontosabb mind a légkörben lévő mennyiségét, mind koncentrációjának növekedését illetően. Amikor 1958-ban először elemezték a Mauna Loa műszerei által gyűjtött mintákat, a szén-dioxid-koncentráció az iparosodás előtt 280 ppm-ről 35 ppm-mel nőtt. Az elmúlt 60 évben további 95 ppm volt a növekedés, és
a szén-dioxid-koncentráció mára eléri a 410 ppm-et.
Az elmúlt két évtizedben a növekedés mértéke nagyjából százszor gyorsabb volt, mint a korábbi természetes növekedések.
A témával foglalkozó tanulmányok döntő többsége szerint a szén-dioxid mai növekedése elsősorban az emberi tevékenységből fakad, nem természeti okai vannak.