Rekordsebességgel rúgták ki a csillagot
![](https://cdn.origo.hu/2023/12/UJ0DlCiIzGKO4_iNrr_l1TdrYLHx8mz__wpH9Q7aOiU/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzJkZDk0ZjIzNTYxMTQ2ZmI5NDM2NTdiMmExNmRmNWM5.webp)
Az S5-HVS1 katalógusnevű égitest
jelenleg 1755 kilométer per másodperces sebességgel
távolodik az intergalaktikus tér felé. A csillagnak volt egy partnere is, ami még rosszabbul járhatott: vagy már bekebelezte a Tejút centrumában terpeszkedő szupermasszív fekete lyuk, a Sagittarius A*, vagy még körülötte kering. Egy biztos: végzetét nem kerülheti el, pályája egyértelmű pusztulásra ítéli.
A S5-HVS1 keringési pályáját véletlenül fedezte fel Gary Da Costa professzor, az Ausztrál Nemzeti Egyetem kutatója. Da Costa az Angol-Ausztrál Teleszkóp 2dF nevű műszerével tanulmányozta különböző csillagcsoportok mozgását. Ezzel az volt a célja, hogy beazonosítsa azokat az egykor létezett galaxisokat, amik mára teljesen beolvadtak a Tejútrendszerbe. A távcső műszere egyszerre 400 csillag színképét tudja vizsgálni.
A 2dF képességeinek alapos kihasználása végett a kutatók az eredetileg tervezettnél több csillagot vontak be a megfigyelésbe, ekkor akadt horogra az S5-HVS1 óriáscsillag.
A korábbi rekordtartó az US 708 katalógusjelű csillag volt, aminek szupernóva-robbanások adtak lendületet, jelenleg 4,3 millió kilométer per órával halad a világűrben. Bár már korábban is találtak olyan csillagot, amit vélhetően fekete lyuk kényszerített hosszú vándorútra, ez az S5-HVS1 esetében egyértelműen bizonyítottá vált.
A kutatók az S5-HVS1 mozgását a 2dF műszerrel és a Gaia műholddal egyszerre figyelték, majd a kapott adatokat összevetették, így tudták megállapítani az óriáscsillag sebességét. Az eredményeket a Monthly Notices of the Royal Astronomical Society című szakfolyóiratban fogják közölni (a részletes publikáció egyelőre csak az ArXiv.org oldalon érhető el).
Az S5-HVS1 egy 2,3 naptömegű, a Napnál sokkal fényesebb és forróbb csillag. Becslések alapján körülbelül 5 millió éve kerülhetett a Sagitarrius A* közelébe, és bár a Tejút gravitációs húzása miatt folyamatosan veszít sebességéből, még mindig felfoghatatlan iramban száguld a csillagközi tér irányába.