Már háromezer éve foglalkoztak vízépítéssel a Nílusnál
![hullámtörő gát](https://cdn.origo.hu/2023/12/DdlmPi1GU6EwQbshexaal7R2f19OwsuT2-siLHBmmHc/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzRkNTllZmQ1Yjk3NTQ2NzU5ZjMwNGZjMWYyNjE0OWU2.webp)
Ha régészetről van szó, nincs is jobb hely Egyiptomnál. Az ókori egyiptomiak ugyanis úgy építkeztek, mint egyetlen más kultúra sem, ám a legtöbb figyelem a piramisokra és más hasonló műemlékekre irányul. A szerényebb építmények azonban ugyanolyan érdekesek lehetnek a régészek számára.
Vegyük például azt a több száz „hullámtörő gátat", amelyek most az Asszuáni Nagy Gát tározója alá merültek.
Ezek a hullámtörő gátak alapvetően olyan gátak vagy falak, amelyeket a víz áramlásának irányítására használtak, de pontos funkciójuk eddig nem volt világos.
Műholdfelvételeket, drónos és földi felméréseket, valamint történelmi forrásokat használtunk fel, hogy megtaláljuk a Dél-Egyiptomban található 1. zuhatag és a szudáni 4. zuhatag közötti közel 1300 hullámtörő gátat
– mondta Dr. Matthew Dalton, a Nyugat-Ausztráliai Egyetem munkatársa, a kutatás vezető szerzője a ZME Science online tudományos portálnak. – Hogy a dolog még rejtélyesebb legyen, sok ilyen építmény ma már a sivatagban található, az ősi, száraz Nílus csatornáiban.
A Geoarchaeology tudományos szaklapban publikált, új tanulmány szerzői kifejtik, hogy ezeket a szerkezeteket is a Nílus irányítására építették, de a folyó áramlása az idők során megváltozott.
Azt tudjuk, hogy a Nílus szudáni szakaszai a holocénben korábban több csatornával rendelkeztek, és ezek közül sok kiszáradt, amikor a folyó vízhozama az éghajlatváltozás miatt csökkent
– mutatott rá a tanulmány társszerzője, Jamie Woodward professzor, a Manchesteri Egyetem munkatársa.
A szakemberek első feladata a szerkezetek datálása volt. Radiokarbon és lumineszcens kormeghatározási technikák segítségével a csapat megállapította, hogy sok ilyen ősi csatorna mintegy 3000 évvel ezelőtt épült. A csapat elemezte helyzetüket, szerkezetüket és azt is, hogy hol volt a Nílus, amikor épültek. Arra a következtetésre jutottak, hogy a falak a folyó áradási időszakában termékeny iszapot tartottak vissza.
Ez tette lehetővé az építő civilizáció számára, hogy minden további mesterséges öntözés nélkül termesszen növényeket a földeken.
Ráadásul ez az egyszerű technika olyannyira hatékonynak tűnik, hogy még a modern időkben is alkalmazzák.
Ám nem minden építmény egyforma: néhány kőfal sokkal nagyobb, akár 5 méter vastagságú is lehetett.
A kutatók úgy vélik, hogy ezek a falak a folyó áramlását irányították és megkönnyítették a hajózást a Nílus alattomos zuhatagain keresztül.
A tanulmány szerzői szerint ezek a monumentális hullámtörő gátak segíthettek összekötni az ókori Egyiptom és Núbia népeit azáltal, hogy megkönnyítették az erőforrások, hadseregek, emberek és eszmék hosszú távú mozgását a Níluson felfelé és lefelé.