A bubópestis ritka esetét azonosították
![bubópestis](https://cdn.origo.hu/2024/02/bP8JiDJMwxYnpobIcuIrkYvhiQgHhuhHJS2RdQoPd0k/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2RmM2U0ZTUzMjA5MjQ5Yzc5OTI3MGU0Yjg3MjQ4ZGQx.webp)
Richard Fawcett oregoni egészségügyi tisztviselő elmondta, hogy a beteg, aki a háziállatától kaphatta el a pestist, „nagyon beteg” lett. Ahogy arra emlékeztetett, egy ilyen fertőzés általában influenzaszerű tünetekkel kezdődik, beleértve a fáradtságot, lázat, hidegrázást és fejfájást. Az Oregonban nemrég történt
fertőzés azonban már egy kiürülő tályog, úgynevezett „bubó” kialakulásáig fejlődött, ami manapság ritka kimenetelnek számít.
A modern antibiotikumok szerencsére azt jelentik, hogy a bubópestis már nem jelent halálos ítéletet. A fertőzés hátterében álló baktérium, a Yersinia pestis ritkán bizonyul halálos kimenetelűnek, ha időben azonosítják és kezelik.
Az oregoni beteg láthatóan jól reagál a modern gyógyszerekre, és a közeli hozzátartozóit is kezelték, hogy megfékezzék a további terjedés lehetőségét
– mondák a kutatók a ScienceAlert online tudományos portálnak.
A hatóságok azt nem közölték, hogy a fertőzés hogyan terjedhetett át a macskáról a gazdára, de ha az állatot fertőzött bolhák csípték meg, akkor a háziállat hazavihette a bolhákat, amivel a gazdáját is megfertőzte. De a tulajdonos is érintkezhetett a macska saját fertőzött váladékaival.
Az Y. pestis általában kisemlősöket és bolhákat fertőz meg, és attól függően, hogy hogyan terjed át az emberre – csípés, fertőzött folyadékok vagy a levegőbe kerülő váladék útján –, bubópestist, vér- vagy tüdőpestist okozhat.
A leggyakoribb forma a bubópestis, amely a nyirokrendszert érinti, duzzadt és fájdalmas nyirokcsomókat okoz, és amelyek nyitott, gennyes sebekké alakulhatnak.
Ha a fertőzés továbbterjed, később a tüdőt is megfertőzheti. Az oregoni beteg a kórházban kezdett el köhögni, ami annak a jele, hogy a betegsége veszélyes stádiumba kerülhetett.
A pestist először a 20. század elején azonosították az Egyesült Államokban, amit a hajókon szállított patkányok vittek be az országba.
Az utolsó városi pestisjárvány 1925-ben ért véget az országban, de a baktérium a vidéki rágcsálófajokba „menekült”, és a nagyvárosokon kívül időszakos járványokat okozott.
Napjainkban a legtöbb eset a közép-nyugati és északnyugati vidéki területeken fordul elő az Egyesült Államokban: évente átlagosan körülbelül hét esetet jelentettek. A pestis azonban minden kontinensen jelen van. Azokon a helyeken fordul elő rendszeresen, ahol a betegség rezidens állati rezervoárokkal és átfedő emberi populációkkal rendelkezik, mint például a Kongói Demokratikus Köztársaság, Madagaszkár és Peru. Különösen súlyos járványok idején a betegség több száz életet követelhet.