A kísértetváros, ahová csak lépcsőkön lehet feljutni
![Sewell](https://cdn.origo.hu/2023/12/92ZSQFn-3KToDGR_0WW0X8WpR9POPdVsUajaVAOvrdc/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzMyOWMwYjBiZDdkMTQ5NWY5YmE5YzI5NGE1YjBhMjdm.webp)
A chilei Andokban található Sewell – sok más kísértetvároshoz hasonlóan – a bányászatnak köszönheti a létét. A 2000 és 2250 méteres magasság között elterülő települést 1906-ban alapította Braden Copper Company, hogy kibányássza az El Teniente nevű bánya rézércét. Nevét a társaság első elnökéről, Barton Sewellről kapta.
A bányászvárosban eleinte csak férfiak laktak közösségi házakban, később azonban családi házak is épültek, sárgára, kékre és vörösre festve. A lakosság bővülésével boltok, plázák, játszóterek és egy mozi is létesült, sőt,
1915-re kórháza, tűzoltóállomása és közösségi klubja is lett a településnek.
A meredek hegyoldal miatt le és fel út nem volt, csak lépcsőkön lehetett közlekedni a szintek között, ezért a lépcsők városának is nevezeték. A szállítást biztosító keskeny nyomtávú vasút állomásához is egy nagy lépcsőn lehetett lesétálni.
Sewell 1918-ban már több mint 12 ezer lakossal büszkélkedhetett, a csúcsponton, 1960-ban pedig több mint 16 ezerrel. 1967-ben a chilei kormány 51 százalékot szerzett a bányatársaságban, a dolgozók nagy részét pedig a közeli Rancaugába költöztették, ahová autóút is épült. 1971-ben a bányát államosította az Allende-kormány, majd
1977-től a vállalat a még ott élő családokat is kezdte leköltöztetni a völgybe.
Már a házakat is kezdték lebontani, ám 1980-ban ennek véget vetettek, 1998-ban pedig a chilei kormány nemzeti emlékhelynek nyilvánította Sewellt. A kísértetváros 2006-ban felkerült az UNESCO világörökségei közé is. Jelenleg 50 helyreállított épület és egy helytörténeti múzeum várja a turistákat, akik csak szervezett úton, irodán keresztül látogathatnak el oda Santiagóból vagy Rancaugából.
Kattintson az alábbi képre, és tegyen egy sétát a chilei kísértetvárosban!