A Szex és New York című sorozat azonban korántsem az "egyedül könnyebb" elvét hirdeti, hanem egyszerűen megmutatja, hogy milyen a nagyvárosi élet: több benne a kísértés, mert több a lehetőség.
A nézőknek azonban nem volt könnyű szembesülniük tükörképükkel, vagyis azzal a világgal, melyet a Szex és New York számukra megmutat: "Az embereket eleinte sokkolta a sorozat újszerű hangvétele, és folyton megszólítottak az utcán, hogy valóban ennyire gyűlölöm-e a férfiakat. Idővel azonban hozzászoktak a stílusunkhoz, és kezdték vonzónak találni. Ma már az általam alakított Miranda cinizmusát és keménységét nem tartják ijesztőnek, mert pontosan értik az okait. Én úgy érzem, hogy az évek során nők és férfiak egyaránt megszerették a karaktert, és úgy viszonyulnak hozzá, mint egy régi baráthoz" - nyilatkozta Cynthia Nixon.
És természetesen nemcsak Mirandához, hanem a többi szereplőhöz is. A PR-céget vezető, öntudatos Samanthát Kim Cattrall személyesíti meg, aki színházi karrierjét cserélte fel a tévésre. Szerepéről pedig így beszélt: "Egy üzletasszonyt alakítok, aki úgy néz ki, mintha örökké mozgásban lenne és ezt élvezné. Pedig igazából ő is csendre és intimitásra vágyik, mint mindnyájan. Más kérdés, hogy nem nézi tétlenül a nagy Ő eljövetelét, hanem minden alkalmat megragad..."
A kissé naív, álmodozó Charlotte pedig mintha a "szomszédból" érkezett volna, azaz a Melrose Place-ből. Ez persze igaz is, hiszen az őt alakító Kristin Davis korábban a ráamenős Brooke, Billy Campbell menyasszonya volt a sorozatban. Charlotte-ként ő a Szex és New York baráti körének egyetlen tagja, aki férjet talál a New York-i nyüzsgésben. A sors iróniája, hogy a valóságban a négy főszereplő közül viszont épp ő az egyetlen, aki szingli, kolléganői pedig - akik a sorozat öntudatos szinglijeit játsszák - az életben mindnyájan révbe értek.
Cynthia Nixon szerint ez egyáltalán nem meglepő: "Miranda munkamániás, és részben ezért is van egyedül. Azt hiszem, ha valaki túl sok energiát fordít a karrierjére, azzal kockára teszi a magánéletét, hiszen így sokkal kevesebb ideje jut az otthonára és a barátaira, és egyáltalán: így nemigen lehet egy házasságot fenntartani. Régen, amikor még csak a férfiak éltek így, és a nők alkalmazkodtak hozzájuk, akkor még valahogy működött a dolog, de ha már a nők is ezt az életformát választják, akkor nagyon nehéz. Viszont nem gondolom, hogy csak a nők szenvednek az egyedülléttől. Szerintem a munkamániás férfiak magánélete ugyanilyen sivár."