A Szakítópróba című romantikus vígjáték egy az ezerből, amely Hollywoodban készül. Ráadásul inkább a B kategóriába tartozik, mely véletlenül, váratlan sikere folytán került az élvonalba. Bár az amerikai premier idején még tartott A
Gyűrűk Ura-láz (pár héttel előtte került mozikba A két torony), és Spielberg Kapj el, ha tudsz című krimije is friss terméknek számított a piacon (két akkora sztárral, mint Leonardo DiCaprio és Tom Hanks), a közönség valami könnyedebbre vágyott. Az első hétvégén 18 millió dollárt hagytak a kasszában, csak hogy láthassák a civakodó párost.
A tavasz végi magyar premier elvileg még jobban kedvez a műfajnak: ilyenkor van csak igazán keletje a romantikus vígjátékoknak. Még akkor is, ha a produkció legnagyobb húzóneve Brittany Murphy, és a film egyetlen további alkotója sem igazán ismert Európában.
A producerek első gondolata Ashton Kutcher volt, mikor elolvasták a forgatókönyvet. A fiatal színész ugyan több, nálunk is vetített komédiában feltűnt már (pl. a Hé, haver, hol a kocsim?, a Szívedbe zárva, és Hulla, hó, telizsák című alkotásokban), tengerentúli népszerűségéről fogalmunk sem lehet, hiszen azt elsősorban a The '70s Show című tévésorozatnak köszönheti. Ott már tudják róla, hogy nem csak jóképű, hanem vicces is. Ő volt tehát a viszonyítási pont, akihez egy kellően talpraesett női partner kellett. Így esett a választás Brittany Murphyre, aki mostanáig inkább drámai vénáját domboríthatta ki, és a zaklatott lelkű kamaszlányok megformálásában ért el hollywoodi sikereket. Alig várta, hogy végre komikai képességeit is megcsillanthassa.
Az alkotók - mindenekelőtt a rendező, Shawn Levy - azonban azt a célt tűzték ki maguk elé, hogy kissé modernizálják a műfajt, és közelebb hozzák ahhoz, ahogy a valóságban történnek a dolgok. Már csak azért is, mert Sam Harper története a saját élményeiben gyökerezik. A forgatókönyvírót saját olaszországi nászútja inspirálta, mely 15 évvel ezelőtt a filmbelihez hasonlóan zaklatottra sikerült. Az új házasok mulatságos küzdelmeiről szóló sztori azonban csak évekkel később érett könyvvé benne.
A mű - szerencséjére - Robert Simonds producer (Nászok ásza, A vizesnyolcas )kezébe került, aki történetesen éppen akkor tért vissza olaszországi nászútjáról. "A Szakítópróba forgatókönyve is ott lapult abban a kötegben, melyet a hosszú hazafelé úton olvasgattam a repülőn" - mesélte. "Alig huszonöt oldal után felhívtam Samet a gépről, hogy meg van véve az ötlet. Sam történetében az a szép, hogy érzelmileg éppen annyira zavarbaejtő, ahogy egy intenzív kapcsolat zavarbaejtő lehet."
És minthogy mindkét filmes személyes tapasztalatokkal rendelkezett a történetről, együtt fogalmazódott meg bennük a hitelességre való törekvés vágya. "Az volt a célunk, hogy egy érzelmi mélységet hordozó történetet meséljünk el vígjátéki elemekkel tarkítva - folytatja Simonds. - Az ismerőseim közül sokan éltek át hasonló élményeket a nászútjukon vagy romantikus vakációkon, melyek végül teljes zűrzavarba fulladtak."
A Szakítópróba tehát csalafinta mű: tele van ugyan olcsó poénokkal - dől a fal, ütköznek a szereplők, repül a kutya -, a film nézése közben azonban kiderül, hogy nem muszáj rajtuk nevetni, a lényeg valahol máshol van.
Csakhogy mire a néző már-már azt remélné, hogy valóban a realitás felé hajlik a rendező keze, a végére mégis könnyfacsaró közhelybe fullad a mozi. Kiderül, hogy a szerelem mégis mindent túlél.
Gy. D.