Egy repesz fúródik a mellkasába, ami egy testpáncélnak köszönhetően végül nem éri el a szívét - nagyvonalakban erre épül a Marvel Iron Man című képregénye, amelynek alkotói több évtizede gondosan csiszolgatják kreálmányukat. A fegyvertervező milliárdos a képregényhősökhöz hasonlóan megjárta a poklot és a mennyet egyaránt: alkoholizmusa miatt egy időben még a páncélját sem volt képes magára húzni, a patrióta karakter később az Egyesült Államok védelmi miniszteri székéig küzdötte fel magát.
A képregény-adaptációk készítői az utóbbi években egyre inkább ráéreznek arra, hogy a drámai színeszek jóval többet tudnak visszaadni a papírra vetett skicceken megelevenedő szuperhősök jelleméből, akiket évtizedek alatt többször is újraértelmeztek, illetve számtalan konfliktussal terheltek meg. Christian Bale elődeinél jóval hitelesebben keltette életre a saját félelmeit másokra kényszerítő, az egész világot irányítani próbáló Bruce Wayne/Batman skizofrén kettősét. Robert Downey Jr. legalább ennyire lubickol az önimádó alkoholista zseni, Tony Stark szerepében, aki még a legszokatlanabb szituációkat is képes ripacskodó poénnal nyugtázni. A Batman: Kezdődik a komorságával, A Vasember pedig ironikus megközelítésével vette le lábáról nézőit, mindkét film közös jellemzője volt, hogy olyan karakterek eredettörténtét mutatta be, akik az apafigurájukkal megküzdve, intelligenciájuk és akaraterejük révén próbálnak önmaguk fölé nőni.
Christopher Nolannek A sötét lovag-ban sikerült kitágítania a képet, Batman belső vívódásait több szálon futó, külső konfliktusokra cserélte le, amelyeket aztán a végsőkig el is varrt. Jon Favreau-nak A Vasember 2-benez már nem sikerült ilyen bravúrosan, hiába kísérel meg Nolanhez hasonlóan több történetszállal lavírozni, annyira nem mer bátornak lenni, hogy akár az egyikben is komolyabban elmélyüljön. A második Vasember-film ugyanazokkal a mondatokkal nyit, ahol az első véget ért, Stark beismeri, ő rejtőzik a páncél alatt. Előbb az orosz akcentus ellenére sem túl erőteljes ellenfél, a szuperkorbáccsal csapkodó Mickey Rourke bukkan fel, majd pedig üzletemberként is kihívással szembesül az idétlen túlzásokba bonyolódó Sam Rockwell személyében. Közben kiderül, hogy Stark életét már a páncél sem képes megóvni, amelyet ráadásul egyre agresszívabban próbál megkaparintani az amerikai kormány.
![]() |
Gwyneth Paltrow és Robert Downey Jr. A Vasember 2-ben |
Ez utóbbiak adják a film legjobb jeleneteit, a kapitalista Stark keményen odavág a szenátusi meghallgatásán a fegyvereire ácsingózó politikusoknak, hogy aztán alkoholmámorba meneküljön. Bár a film nem veszi magát túl komolyan, mégis a politikai, hatalmi konfliktusok boncolgatásával, illetve az önmarcangolás kiaknázásával talán újat tudott volna hozni. Már csak azért is, mert a képregényes eredeti szintén ezekben alkotta a legmaradandóbbakat. Ehelyett az élményt mindössze azzal próbálja fokozni - bár tagadhatatlanul jó ritmusérzékkel -, hogy még több akciót mutat az első részhez képest.
Az alkotók azzal pedig nyilván a rajongóknak próbáltak kedveskedni, hogy több képregényes utalást is elrejtettek a filmben, ezeket azonban nem vezetik fel annyira, hogy a laikusok is élvezni tudják. Ilyenek a mellékesen felbukkanó, más szuperhősökre utaló kultikus tárgyak - lásd a vége főcím utáni jelenet -, illetve a Marvel egyik legnagyobb ribancának, a Fekete Özvegynek (Scarlett Johansson) a szerepeltetése. Hiába tudják a képregényolvasók, hogy a szuperhősök jó része - Daredevil, Iron Man, Hawkeye, Captain America - megvolt a nőnek, a filmbeli változata mégis lapos marad, szerepeltetése mindössze egy-két dialógusban és egy akciójelenetben merül ki. Így viszont több idő marad Stark és hűvös titkárnője, Pepper Potts (Gwyneth Paltrow) évődésének, akiknek a kapcsolata az első rész óta ugyan egyhelyben toporog, mégis jól mutatnak együtt.
![]() |
Scarlett Johansson A Vasember 2-ben |
Annak ellenére, hogy A Vasember 2 élvezhető film, Jon Favreau-nak nem sikerült meggyőznie minket arról, hogy a történetet eredetileg képregény helyett vászonra is álmodhatták volna. Christopher Nolan ebben a kérdésben jobban elbizonytalanított bennünket.