Hiába pulzál az a sok szép ágyék
![Magic Mike XXL](https://cdn.origo.hu/2023/12/hdgsC-aGGWUFzsYiPsGYkiy_HG2G-oN9Sz0JEVmefmo/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2I1NDEyYTQ2Nzg4YjRlNmM5NjYwOGMzZmQ5ZmYzZDI0.webp)
Két ember beszélget a sötétben. Már öt perce. Furcsa, mert semmi értelme annak, amiről beszélnek. Leginkább poénkodni próbálnak, miközben az egyik, a férfi, éppen vizel a tengerparton, a másik, egy csörgő karkötős fiatal lány meg unalmában fotózza. Nem ismerik egymást.
A lány (Amber Heard) semmilyen, inkább lélektelen, üres, mint bármi más, és amit mond és ahogy mondja, a legkisebb érzelmet sem képes felkelteni a nézőben. A férfi Magic Mike maga (Channing Tatum), éppen a pöcsét fogva, kicsit kínban udvarol. Vagy nem tudom, mit csinál. Szóval tartják egymást, de nem tudom, minek. Csak mennek a mondatok körbe-körbe. Rá vagyunk kényszerítve, hogy végighallgassuk őket, jó lenne, ha történne már valami. Tatum és Heard csak állnak, mint két színitanodás az első improvizációs jelenetükben; kinyitják a szájukat, aztán majd csak kijön rajta valamilyen szó, mindegy, mi. Rettenetes.
Hihetetlen, de a Magic Mike XXL tele van ilyen párbeszédekkel. A legtöbbje lelkizős, de vannak köztük poénkodások és csajozósnak szánt szövegek is, és egytől egyig azt hirdetik:
lenyomtuk ezt a folytatást, mert sokat kaszáltunk az első részen, de a forgatókönyvvel már nem bajlódtunk.
A karakterek készen vannak, hozzájuk csapunk pár újat, de a szövegelést majd megoldja mindenki, ahogy tudja. Elvégre ez egy vetkőzős film, nem igaz?
Dübörögjön a zene, villóddzanak a fények, pulzáljanak az ágyékok.
És éppen ez ennek a második résznek a gyenge pontja: érthetetlen módon telerakták ezekkel a vállaltan felszínes, rosszul felmondott, súlytalan és elnyújtott párbeszédekkel.
Pedig sok minden van itt, ami az első részt is sikerre vitte: Channing Tatum 35 évesen is jó táncos, Joe Manganiello az első részben is, itt is intelligens derűvel bánik a vékonyka alapanyaggal - most ő hozza például a film egyik legjobb jelenetét, ahol egy méltatlanul elfeledett, csodálatos Backstreet Boys-balladára vonaglik egy csemegeboltban.
A többi pasi is szerethető karakter: Tarzan, azaz Kevin Nash, a WWE-legenda továbbra sem tud sem vetkőzni, sem táncolni, de Tarzant nem is azért tartják: ő a kis csapat nyugis apafigurája. Matt Bomer az érzékeny, a CSI-os Adam Rodriguez a bulis-laza-semmilyen. A pszichó Dallas és vele Matthew McConaughey eltűnt a képből, és nem tért vissza az egyébként teljesen jellegtelen Kölyök (Alex Pettyfer) sem.
Az első részben éppen az volt jól eltalálva, ahogy a komoly, megfontolt Mike a Kölyök személyében egy olyan embert vett a szárnyai alá, egy olyan ember miatt került slamasztikába, aki a maga fiatal, kölyökkutya módján fel sem fogta igazán, mekkora bajt okozott. Nem a Kölyök személye hiányzik a Magic Mike XXL-ből, hanem a dramaturgiában betöltött szerepe: ő volt ott a dráma fogalom nélküli, ártatlanul pislogó katalizátora.
Félistenek tangában
Steven Soderbergh új filmjében Channing Tatum bebizonyítja, hogy nem kigyúrt suttyó, hanem generációja egyik legígéretesebb színésze, Matthew McConaugheyről újra kiderül, hogy a neki való szerepekben zseniális, Alex Pettyfer személyében pedig megvan a nyár legjobb pasija. A Magic Mike-ban van izmos férfifenék, péniszpumpa és tanga, azonban mindezek mellé jól összerakott sztorit és hiteles érzelmeket is kapunk.
A Magic Mike-ba sok mindent belegyúrt Soderbergh: volt ott humor és volt dilemma, a hős tipródott, hogy menjen-e, vagy maradjon, szeressen vagy csajozzon, bútorlapot smirglizzen, vagy a seggét rázza. És volt veszély: amikor a Kölyök és barátnője, a romlott party girl (Riley Keough, Elvis Presley unokája) egy átmulatott éjszaka után mozdulatlanul hever az ágyon, nem lehet tudni pár percig, hogy halott-e, vagy csak kiütötte magát.
A Magic Mike XXL meg sem próbálkozik ilyen pillanatokkal.
Nincs súlya a filmnek, de sztorija sincs igazából:
Mike valamiért (hogy miért, az csak teljesen hiteltelenül, hevenyészve van megmagyarázva) hátrahagyja a saját kis bútorbizniszét, amiért az egész előző részben vadul gürizett. Hirtelen úgy dönt, elkíséri a régi haverokat egy államokon átívelő busztúrára, aminek a végén egy országos sztriptíztalálkozón még egyet, utoljára táncol egyet a nagy csapat.
Ez egy road trip tehát, döcög a busz, ide-oda csapódnak, ez meg az történik, de egyik esemény sem ad hozzá semmit semmihez, csak apró epizódokra szabdalják az amúgy sem túl kidolgozott történetet. Talán a legerőltetettebb rész a látogatás egy sztriptízklubba Savannah-ban, ahol a klub tulajdonosnője (a paródiába hajló Jada Pinkett-Smith) végigvezeti a fiúkat pár fülledt vetkőzésen, erotikus táncon, és a végére mi, magyarok kapunk egy hamisan leszinkronizált dalt is, aminek az eredetijétől minden szereplő elalél a gyönyörtől, de
nekünk be kell érnünk egy mutáló magyar fiatalember kínos hajlításaival.
A savannah-i kitérőnek egy remek hozadéka azért van: táncol ott egy Stephen 'Twitch' Boss nevű fantasztikus táncos is, akit azért elnéztem volna még pár percig.
Mike és a fiúk végre aztán eljutnak a sztriptíztalálkozóra, és elhatározzák, hogy most valami őrületesen eredeti végső táncban fognak eggyé válni az univerzummal. Bár a statiszták őrülten sikoltoznak, előkerül az unott fejű pisifotós csaj is, természetesen Mike karjaiban, és jó érzékkel Twitchet is benyomják Channing Tatum mellé a színpadra, de a finálétól azért nem szakad le az ég. Csalódás. Ez a film lusta, méltatlan folytatás egy jól sikerült eredetihez. Egy Magic Mike XXS.