Hatékonyabb vízfelhasználással megvalósíthatók a globális fenntarthatósági célok
![indiai hőség, vízhiány](https://cdn.origo.hu/2023/12/QFkvU96aMFNViFvmynMxwK7TIqbtjN9ZADMKddC3-co/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2ZiMjhmOGE2OTg0ZTRkNTFhYzBiMzNmZmExNDVkMTBl.webp)
A hatékony kormányzati és erős intézményi struktúrák által (a használat jogának biztosítása, átlátható elszámolással és ellenőrzéssel) támogatott megfelelő vízgazdálkodás alapvető fontosságú a globális élelmezésbiztonság és táplálkozás szempontjából, továbbá hozzájárul a Fenntartható Fejlődési Célok megvalósításához – olvasható Az élelmezés és a mezőgazdaság helyzete 2020 jelentésben, amelyet az ENSZ Élelmezésügyi és Mezőgazdasági Szervezete (FAO) jegyez.
Csapadékos területeken megoldást jelenthet az esővíz hasznosításába és gyűjtésébe való befektetés, illetve az öntözött területeknél a fenntartható öntözőrendszerek megújítása és modernizációja.
Ezeket helyes mezőgazdasági gyakorlatokkal kombinálva, mint például a szárazságtűrő növények és jobb vízgazdálkodási eszközök használata (hatékony árazás és elosztás, vízhez való jog és kvóták) biztosítható a méltányos és fenntartható hozzáférés. A vízhasználat pontos nyomon követése és ellenőrzése képezi a hatékony vízkezelési stratégiák alapját.
Hogy megértsük a víz értékét, ne várjuk meg, míg a kút kiszárad"
– tanácsolja a jelentés.
A FAO jelentés szerint
a globális fenntarthatósági és élelmezési célok megvalósíthatók, ha biztosítva van a hatékonyabb, valamint fenntarthatóbb édesvíz- és esővízhasználat a mezőgazdaságban,
amely a teljes vízfelhasználás 70 százalékáért felel. (A FAO 1993-as, ugyanebben a témában készült elemzésének megállapításai javarészt még mindig megállják a helyüket.)
A mostani kiadvány először mutatja be területi lebontásban az emberi tevékenység hatását a természetes vizekre, ami, összevetve a múltbéli aszályokra vonatkozó adatokkal, átfogóbb képet ad a vízhiányról az élelmiszertermelésben.
Mintegy 1,2 milliárd ember él vízhiánnyal sújtott területeken – 44 százalékuk vidéken, a többi kisebb városokban.
Negyven százalékuk Kelet- és Dél-Kelet Ázsiában, ennél valamivel többen Ázsia déli részén. Közép-Ázsia, Észak-Afrika és Nyugat-Ázsia súlyosan érintettek ebben a kérdésben: ott minden ötödik ember van ilyen helyzetben, szemben Európa és Amerika 4 százalékos értékével.
Érdekességek Földünk vízkészleteiről
- Egy főre vetítve a rendelkezésre álló édesvíz mennyisége 2017-ben 43 000 m3 volt a Csendes-óceán térségében, míg Észak-Afrikában és Nyugat-Ázsiában csupán 1 000 m3.-A teljes fejenkénti vízfelhasználás Közép-Ázsiában meghaladta a 2 000 m3-t 2017-ben, ami a szubszaharai Afrikában nem érte el a 130 m3–t sem.
- A legkevésbé fejlett országokban élő vidéki lakosság 74 százaléka nem fér hozzá tiszta ivóvízhez. 91 ország dolgozott ki tervet ennek megoldására, ám csupán 9 biztosított pénzügyi keretet ehhez.
- A jelenlegi öntözési megoldások 41 százaléka káros a természetes ökoszisztéma folyamatokra.
- A bioüzemanyagok előállítása 70-400-szor több vizet igényel, mint a kiváltott hagyományos üzemanyag mennyisége.
- A kiterjedt folyó-menti erdőségek, mint az Amazonas, Kongó és Jangce folyók medencéje, globálisan fontos forrásai a vízpárának, és ezért kritikus jelentőségűek a mezőgazdaság számára.
A szubszaharai Afrikában élők 5 százaléka – vagyis mintegy 50 millió ember – tapasztal vízhiányt, és átlagosan háromévente a súlyos aszály katasztrofális hatásait.
A nem öntözött szántóterületek 11 százalékán (128 millió hektár) és a legelők 14 százalékán (656 millió hektár) jellemző a súlyos szárazság. Továbbá 60 százalék (171 millió hektár) fölött van a súlyosan vízhiányos öntözött szántók aránya. Tizenegy észak-afrikai és ázsiai ország mindkét kihívással küzd, szükségessé téve a megfelelő vízelosztás, a modern technológiák és a szárazságtűrő növények használatát.
A víz – természetéből adódóan – nehezen irányítható"
– olvasható a jelentésben.
A vizet termékként kellene kezelnünk, aminek értéke és ára van - vélekedik a FAO tanulmánya, miközben a hagyományos megoldások úgy tekintenek rá, mint ingyenes árucikkre, piaci torzulásokat okozva. Ezzel szemben a megfelelő árazással biztosítható lenne a helyes vízhasználat. A szabályozásnak hatékonynak, méltányosnak és fenntarthatónak kell lennie.
A jelentés kitér arra is, hogy egyes esetekben, a kisebb, gazdák által üzemeltetett öntözési rendszerek hatékonyabbak, mint a nagyobb projektek. Több millió ember számára jelenthet ez megoldást a szubszaharai Afrikában, ahol a felszíni és talajban lévő vízkészletek szűkösek és a szántóterületek csupán 3 százalékán van kialakítva öntözőrendszer.
Azonban számtalan tényező akadályozhatja a megvalósítást, mint a vízhasználathoz való jog és a pénzügyi forrásokhoz való hozzáférés hiánya.
Ázsiában a széleskörű, állami öntözéses beruházások visszaszorulása miatt a gazdák közvetlenül a talajvizet kezdték el használni, nagy nyomás alá helyezve a készleteket. Ezen problémák megoldásához a régi öntözési rendszerek modernizálására és a hatékony szakpolitikákra van szükség.
A teljeskörű vízpiacok, ahol a vízzel való kereskedelem is lehetséges, viszonylag ritkák. Ha a vízzel való elszámolás és annak ellenőrzése megfelelően működik, a vízhasználat joga garantált, a végfelhasználók és a szabályozó intézmények részvétele adott, a rendszeres vízpiacok hozzájárulhatnak a hatékony, méltányos és fenntartható vízelosztáshoz.