Élőben az ENSZ közgyűlésről
2014. szeptember 24. 15:06
New Yorkban perceken belül megnyílik az ENSZ 69. Közgyűlése. A csúcson először Ban Ki Mun,a világszervezet főtitkára szólal fel, utána nem sokkal Barack Obama amerikai és Dilma Rousseff brazil elnök következik.
Áder János magyar államfő helyi időszerint holnap késő délután szólal fel. A legtöbb vezető valószínűleg érinti a klímakérdést, de könnyen szóba kerülhet Ukrajna és az iraki-szíriai helyzet is.
Az évek óta megszokott szigorú biztonsági intézkedések mellett kezdődik a tanácskozás.
Az Origo az ENSZ médiaközpontjából jelentkezik. Nem vagyunk egyedül.
Ban Ki Mun, az ENSZ dél-koreai elnöke két év után ismét a világszervezet közgyűlési termében szólal fel. A helyiséget 2012 óta renoválták, most erről játszanak be egy képvetítést.
Goodluck Jonathan otthon valószínűleg nem ilyen környezethez szokott.
Soha ennyi menekült nem volt még, tucatnyi fegyveres konfliktus zajlik. "Szörnyű év volt az ENSZ alapjogi kartájára nézve" - mondja Ban Ki Mun, aki most angolról franciára váltott, és külön kiemeli a gázai és az ukrajnai helyzetet. Boko Haram, Irak, Szíria - sorolja tovább.
Legalábbis Ban főtitkár szerint. Van benne valami: a világszervezet legfőbb végrehajtó szerve 2011 márciusa óta képtelen konszenzusra jutni Szíria ügyében. Az oroszok és a kínaiak folyamatosan megvétózták a Nyugat terveit, az Egyesült Államok és Franciaország pedig néhány napja a BT felhatalmazása nélkül bombázza az Iszlám Állam szíriai állásait. Ha valami, ez biztos nincs benne az alapjogi chartában.
Az ENSZ-komplexumon kívül a nagy nemzetközi hírcsatornák közvetítőállásai borítják be az utcát. Képünkön éppen Isha Sesay (CNN) készül egy élő bejelentkezésre.
Az ENSZ közgyűlésének idei elnöke az ugandai külügyminiszter, Sam Kutesa. Most ő beszél, és elmondja, hogy szerinte a világ sokat változott 1945 óta! Persze vannak állandó dolgok is: például a válságok elleni együttes fellépés szükségessége. Amúgy sablonokat pufogtat, itt, a sajtóközpontban senki nem figyel rá.
Főnökét, Haszan Róháni elnököt pedig a keddi klímacsúcson fotóztuk le (itt éppen ketten is). Az ENSZ közgyűlések már-már hagyományos eleme, hogy a perzsa állam vezetőinek felszólalásakor több tucat nyugati ország politikusa kivonul. Meglátjuk, idén mi történik, tavaly nyári megválasztása óta ugyanis Róháni Teherán relatíve békülékeny arcát mutatta. Mahmúd Ahmadinedzsád után persze nem volt nehéz.
Dilma Rousseff mindenféle fontos dologról beszél: mennyire csökkent hazájában a szegénység, milyen eredményes együttműködés a BRICS (naná, már saját „IMF-jük" is van), illetve hogy milyen szolidárisak az ebolajárvánnyal küzdő afrikai országokkal. Palesztina nemzetközileg elismert határai sem érdektelenek számára, az amazóniai esőerdőkről viszont mintha hallgatna. Sebaj, 2020-ra náluk is nagyon csökken majd a szén-dioxid-kibocsátás. Legalábbis ezt ígérte az egykori marxista gerillanő.
Őt kétszer is bejelentette a közgyűlés ugandai elnöke. Felment a szónoki emelvényre. Már az első mondatában a háború-béke ellentétpár szerepel. De szerinte sok szempontból ennél jobb korba nem lehetett volna születni. És akkor, 2 perc után, orosz agresszió! Meg Irak, ahol "a sötétség mélyére kell nézniük". Ennek vetületeiről már írtunk nemrég, a Biztonsági Tanács kudarcainál.
Az elnök az iráni nukleáris energiával összefüggő fenyegetésre diplomácia megoldás kidolgozását ígérte. Az irániaknak azt üzente: képesek lesznek közös megállapodásra jutni, olyanra, amely egyszerre fedezi Irán energia igényét, miközben a közvéleményt is megnyugtatja.
Van is mit. Az oroszok ukrajnai ténykedése Obama szerint a világrend felborulásához vezet. De persze, véli, diplomáciai megoldások lehetségesek – ha már az ember az ENSZ-ben beszél. Szergej Lavrov orosz külügyminiszter eközben mintha egy halvány mosolyt eresztett volna meg, Viktor Csurkin orosz ENSZ-nagykövet ugyanis súgott valamit a fülébe. Iránnal szemben viszont érezhetően enyhült a retorika. Teherán bizonyíthatja, hogy az atomprogramja békés célokat szolgál – mondja az amerikai elnök. Vagyis szó nincs már arról, hogy Iránnak en bloc be kell szüntetnie az nukleáris tevékenységét. Amerika nincs háborúban az iszlámmal, folytatja Obama, de az Iszlám Állam-féle terrorista csoportokra le kell csapni, mert csak az erőből értenek. Biztonsági tanácsi felhatalmazásról most nem hallottunk.
Az elnök hosszasan, szívhez szóló példákkal bizonyítja, miért engedhető meg bármi az Iszlám Állam ellen. Akár az is, hogy az amerikai F-18-asok át-átnéznek Kelet-Szíriába. A szír ENSZ-küldöttség vezetője eközben rezignáltan néz maga elé, „padtársa" pedig a fejét fogja. Obama pedig, egy éles vágással, már a nők nagyobb közéleti részvételének fontosságáról beszél. Amerika nem megszálló ország, de nem hagyja szó nélkül, ha a saját biztonságát veszélyezteti valaki - mondja az elnök.
A ciszjordániai és gázai status quo nem fenntartható, ezt világosan mutatja, hogy alig másfél évet sem bírtak ki háború nélkül. És akkor újra felhangzik a „kétállami megoldás" mint csodafegyver, Mahmúd Abbász palesztin elnök jóváhagyó bólogatásától kísérve. Arra nem elég a negyedórás időkeret, hogy Obama kifejtse, pontosan hogyan képzeli ezt megvalósítani – mit kezd például a félmillió ciszjordániai zsidó telepessel?
Obama elutasította az ISIS és az Al-Kaida szélsőséges mentalitását, és figyelmeztette a velük szimpatizáló militánsokat: hagyják el a harcmezőt, amíg képesek erre. Hangsúlyozta, hogy a közel-keleti konfliktust más országokkal közösen fogja rendezni az Egyesült Államok, a koalícióhoz már 40 állam csatlakozott.
Obama: „Mindegy, milyen istent imádsz, kit szeretsz, az elveid a fontosak." A mellettem ülő guineai kollégák elismerve tapsolnak, a sajtóközpont hangosbeszélője pedig úgy kezdi a bejelentését: "Most, hogy a nagy beszédnek vége..."
A dél-szudáni etnikai vérontás ellen (is) tüntetnek