Angela Merkelt nem izgatta föl a berlini fal leomlása
![Angela Merkel falas](https://cdn.origo.hu/2023/12/3QnYiqjQUD_3nxd_0HkOhLcCEl9kbxWXMsa5hCGv1Kw/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzYzOGU1NTE2OGZhYTRhMTViZmYzNDllYTAzN2FlNWY2.webp)
Nagy beszédeket senki ne várjon tőle. Bár sokat edződött a hatalomban, még mindig feszeng egy kicsit, ha rivaldafényben, nagy publikum előtt kell megszólalnia. Józan, tényszerű stílusa senkit sem hoz lázba. Az ő módszere a csendes küzdelem. Önmagával, szűk környezetével. Minden megoldandó problémával lépésről lépésre, adagolva néz szembe.
Politikai múltja, németországi és európai elfogadottsága miatt joggal választotta a Times brit magazin 2014-ben az év emberének Angela Merkelt. Németország kancellárja a hidegháború utáni időszak legveszélyesebb geopolitikai válsága a töréspontig megterhelte a kelet–nyugati kapcsolatokat, a német kormányfő megmutatta, hogy milyen befolyásos és nélkülözhetetlen közvetítő.
A 61. évében járó politikusasszony több mint öt év elteltével látogat ismét Magyarországra. A nemzetközi színtéren és a német belpolitikában is páratlan elismeréssel bíró kormányfő érkezését jelentős várakozás előzi meg, de a jelenleg is rendkívül széles körű magyar–német kapcsolatokban nem kell számítani eget rengető dolgokra.
Életrajz
Angela Merkel 1954. július 17-én született Hamburgban. 1973-ban érettségizett Templinben, majd 1978-ban fizikusi diplomát szerzett a Lipcsei Egyetemen. Ezt követően 1990-ig tudományos munkatársként dolgozott Kelet-Berlinben, a tudományos akadémia fizikai kémiai központi intézetében. 1991 és 1994 között a Helmut Kohl vezette német szövetségi kormány ifjúsági és nőügyi minisztere volt. 1994 és 1998 között környezet-, természetvédelmi és a reaktorok biztonságáért felelős miniszterként szolgált. 2005-ben választották Németország kancellárjává. 2009-ben és 2013-ban is újraválasztották.A Frankfurter Allgemeine Zeitung szerint az Orbán-kormányhoz közel álló médiumokban az a várakozás fogalmazódik meg, hogy Magyarország a látogatás révén felértékelődik a világpolitikában, míg az ellenzéki lapokban és hírportálokon az a remény tükröződik, hogy a kancellár „szigorúan rendre utasítja” majd a magyar kormányfőt, és látszik a „megelőlegezett csalódás” is, hogy ez a rendre utasítás valószínűleg elmarad.
Kai-Olaf Lang német politikai elemző szerint Berlin számára nyilvánvaló, hogy a magyar fél megpróbál majd tőkét kovácsolni a kancellári látogatásból, viszont azzal, hogy a vizit előkészítése „hosszabb időt vett igénybe”, a német fél jelzi, hogy „nem adta magát könnyen”. További fontos tényező, hogy a német kancellár „az országot látogatja meg”, és nem csupán kormányfő kollégáját, amikor a kétoldalú kapcsolatok keretében hivatalos látogatást tesz egy államban.
Németország 1945 utáni történelmében csak Konrad Adenauer és Helmuth Kohl töltött el többet a kancellári székben, mint Angela Merkel. Pedig egyáltalán nem úgy nézett ki, hogy a jelenlegi német kormányfő hosszú ideig marad majd a kancellári székben. 2005-ben a CDU csupán hajszállal előzte meg a szocdemeket, és így Merkel nagykoalícióra kényszerült. Elemzők akkor egyértelműen azt jósolták, hogy a politikusasszony nem lesz képes dominálni a nagykoalíciót, és kancellársága legkésőbb 2009-ben véget ér.
Ezzel szemben Merkel modernizálta a pártját, és levetkőzte a CDU hagyományos konzervativizmusát. Mindig határozott személyiség volt, terveit nem változtatta meg egykönnyen. Egy anekdota szerint a nyolcvanas évek végén hetente járt szaunába egy barátnőjével. Épp a gőzfürdőben értesültek arról, hogy megkezdték a berlini fal lebontását. Merkelt azonban nem hatotta meg a hír, nem akarta idő előtt elhagyni a kellemes meleget, csak később nézte meg, mi is történt.
Stefan Kornelius, a Süddeutsche Zeitung szerkesztője úgy véli, Merkelről egyrészt mindent tudunk, másrészt azonban személyiségét máig nem sikerült megfejteni. Ismerjük kedvenc ételeit, azt, hogy a paradicsomlevest és a mazsolás süteményt tudja a legízletesebben elkészíteni, és a vasfüggöny előtti múltjából nemrégiben fény derült arra, hogy egyszer egy szovjet katona ellopta a biciklijét. Ez azonban csak a felszín. Karaktere nem nevezhető nyitott könyvnek, belső motivációit nem mindig ismerjük.
Eredeti humorát gyakran leplezi. Amikor egyszer azt kérdezték tőle, hogy a személyisége mennyire változott meg kancellárként, azt válaszolta, már nem szeret autót vezetni, csak néhány rövidebb útra merészkedik egyedül kocsival. Valamiféle földöntúli belső nyugalmat sugároz, ami rokonszenvessé teszi. Honfitársai hetedik érzékére hatva teljesen egyértelművé teszi, ő a legalkalmasabb személy a kancellári posztra. Még akkor is, ha korábbi ígéretei közül messze nem mindegyik teljesült.
A kancellárnak nincsenek példaképei, kerek perec visszautasítja a néhai brit kormányfővel, Margaret Thatcherrel, a Vasladyvel kapcsolatos hasonlatokat. Egy interjúban a lengyel származású fizikust, Marie Curie-t nevezte meg, talán azért is, mert nőként sikerült érvényesülnie egy nagyon is férfivilágban, és a kitartását találta imponálónak.
Merkel asszony viszont sokaknak imponál, a berlini kormányzati negyedben csak Muttinak (Anyunak) nevezett, elvált, gyermektelen, evangélikus keletnémet nő sokakat lenyűgöz. Mindezt úgy, hogy igazából kevesen ismerik. Merkel tisztában van e titkok vonzerejével, azzal, hogy a politikában eltöltött évek még nem darálták, harcolták le. Azt mondja, jó érzéke van ahhoz is, hogy rájöjjön, mikor éri utol ez a sors, mert nem akar úgy járni, mint Helmut Kohl.
Főleg külföldi politikusoknál veti be azt a fegyverét, hogy az első találkozáskor mindig mesél valamit magáról, az NDK-ban szerzett élményeiről. E jégtörő módszer általában bejön, a másik fél is megnyílik. Vagy egyenesen lelkesedésbe csap át, mint ahogy az ilyen személyes élettörténetekre érzékeny amerikaiak reagáltak a keletnémet Hamupipőke-sztorira. Bálvány nem akar lenni, mindenesetre élete egyik csúcspontja volt, amikor Barack Obamától átvehette a legmagasabb amerikai kitüntetést, a Szabadság Érdemrendet.
Több tényezője is van annak, hogy a kancellár népszerűsége hosszú idő óta töretlen Németországban. Hettyey András, a Nemzeti Közszolgálati Egyetem adjunktusa szerint Merkel egy személyben ötvözi a kancellári és az elnöki képet. Úgy kormányoz, hogy nem csupán kancellárnak tűnik, hanem fellépésében, konszenzuskeresésében egyidejűleg köztársasági elnöki stílust is mutat.
Népszerűségéhez hozzájárul az is, hogy mind a kereszténydemokraták, mind a szociáldemokraták, mind a liberálisok „kottájából” képes játszani. Miközben ismét egy konzervatív–szociáldemokrata nagykoalíció élén kormányoz, az emberek nagy része nem kereszténydemokrataként, hanem pártoktól független kancellárként tekint rá.