Rókahegy aránylag új szabadtéri partyhelyszín; először 2000-ben rendeztek itt bulit, mely biztosan nem volt bukás már akkor se. Közel van a "városhoz" (Üröm és Budapest határán), éjszakai buszokkal és HÉV-vel is megközelíthető, maga a hely pedig egészen elképesztő. Egy katlan (egyéb tényleges vagy mondott katlanbulik: Törökbálint, Csobánka, Etyek), körül meredek sziklafalakkal, rengeteg fával és bokorral.
A helyre a Redford Team talált rá, és természetesen senkinek sem adja. 2000 óta az évente egy vagy két party, nyár elején és végén, megalapozta legendáját, így már akkor is rengetegen vannak, ha a lineup nem durran. Mondjuk, játszott itt már Gabriel le Mar és Yahel is.
De a lineup most durrant, nem is kicsit, ezért nem érthető teljesen, Fordék miért titkolták olyan sokáig, hogy Rókahegy sztárja a számos klasszikust (Tektonik, Symptom, Plusminus...) elkövető, örökké progresszív, ám hazai partyn eddig láthatatlan Haldolium liveactje lesz.
Hogy rövidre zárjuk, a kétszemélyes német formáció zenéje monumentális, "templomi", technoid trance volt egészen az éles váltást hozó 2002-es Be Real albumig. Az egyik aktuális divatnak megfelelően diszkósabb, könnyebben emészthető, vagyis nagyjából nyugalmasabb, lassabb, énekes progpsy lett a Haldoliumból, amit viszont sokan nem tudtunk megemészteni olyan könnyen. (Persze a Be Real után is voltak, akik túlspilázták a rajongást, s a trance új megközelítésének tartották a lemezt.)
Rókahegyen az éjszaka végén, éjjel kettőtől hajnali négyig élőztek, aminek a legtöbben nyilván nem örültek, arra számítva, hogy Haldoliumék a Be Realt fogják leadni, mely olykor lassúdad finomságaival valóban inkább reggelre való zene. Igaz, ez a "reggeli zene" meghatározás legalább annyira semmitmondó vagy (inkább?) értelmetlen, mint az "éjszakai zene". Olyan hírek is elterjedtek, hogy gitárral jönnek nekünk, hogy egészen más lesz ez, de a germánok nem csináltak semmi különöset, csak lejátszották az egész goatörténelmet, legalábbis azt a részét, amit ők maguk írtak.
Megkíséreltük rögzíteni a Haldolium értelmezésében előadott trance-históriát, ám ez csak kísérlet maradt. A live-felvételhez hiányzó alkatrész után kutatva senki nem mulasztotta el megjegyezni, hogy ha eljutunk a hangtechnikusokig, akkor szóljunk nekik, hogy vegyék feljebb. Ezzel biztossá vált, hogy nem a mi fülünk van bedugulva, hanem tényleg gyatra, halk és puhány a hangzás.
Hajnalhasadtakor, vagyis nagyjából négy körül ezt a főszervező Ford is észrevehette, mert mikor ő lépett a pult mögé, kemény és dinamikus hangzást állított be magának. Szettje alatt gyakrabban doboltak eszetlenül, mint lelkesítően, Ford pedig folytatta a történelemidézést, szállongó-lázongó goatrance-himnuszok, lüktető technók, félfullonok szerepeltek programjában, mely végső soron nem volt rossz.
Utána, reggel hét körül állítólag Kalumet lépett végre a színre, állítólag új számokkal is. Háromszor eláztunk (egyben benne voltak a kedves teaházasok, akik körömmel is megvédték territóriumukat és kegyetlenül elzavartak minket, mikor féltve őrzött pultjuk közelébe telepedtünk a szakadó eső elől), így feladtuk a partyt.
Azért is, hogy másnap rendben le tudjuk adni első európai szavazatunkat, és hogy utána európai erővel telve ne aludjunk el a foci-Eb aktuális meccsein. Pedig másnap mesélték, hogy a lezúgott valaki a szikláról, afféle grizzli, aki épp a haverjainak integetett, illetőleg telefonált (túl komoly baja nem lett, saját lábán jutott el a mentőig). De a goás nem kárörvendő, legfeljebb visszakerget az esőbe. Peace, Love, Unity, és főleg Respect.
Zubor Tamás
Rókahegy 4D Openair, Redford Team, Róka-hegy, 2004. június 12.
Katlan: Wegha & Virág (Deep Smile), Oleg (Deed Smile) & Görgő, Haldolium live, Ford (Reford Team) & Tiaen (live congaset), Kalumet live (Alapzaj), Botond & Ká
Chillterasz: Pluto Project live, Golem (Extra), Aka Nafta, Suefo (Vono Box)