Hamilton utódjának szánják, de Russellből még új Hülkenberg is lehet
![Forma-1, George Russell, Valtteri Bottas, Emilia Romagna Nagydíj](https://cdn.origo.hu/2024/02/9Mei2H5hwpblX3ap4dp0sRhCfwuO14rHjkMQUbwhtXU/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2I0NzVkZTk1YTFmMTQyYjI5YzczZWVjYjVlZGE2ZDYw.webp)
A vasárnap rendezett Emilia Romagna Nagydíj után biztos, hogy az idei Forma-1-es szezon nem múlik el emlékezetes és vitaindító baleset nélkül, ami ezúttal szerencsére nem teremtett olyan drámai helyzetet, mint Romain Grosjean 2020-as bahreini bukása vagy a 2019-es spái F2-es rajtbaleset volt.
George Russell és Valtteri Bottas ütközése látványos volt és a másodperc tört része alatt világossá vált, hogy a versenyzőkben dolgozó adrenalin és az ilyenkor teljesen érthető feszültség mellett nem elhanyagolható az sem, hogy a Mercedes két pilótája bonyolódott balesetbe. Ez még akkor is igaz, ha kettejük közül idén még csak Bottas vezetheti a gyári csapat autóját.
Ahogy ez ilyenkor lenni szokott, a két versenyző egymást hibáztatta a történtekért,
a sportfelügyelők végül versenybalesetnek minősítették az ütközést, egyiküket sem büntették meg, de lényegében felmentették Bottast ellenfele vádjai alól
azzal, hogy az indoklásban rögzítették, a finn pilóta egyenletesen haladt a nyomvonalon, mindig hagyott egy autónyi helyet és egyik versenyző sem változtatott hirtelen irányt, Russell volt az, aki megcsúszott a pálya egy nedves foltján.
Az általában kimérten viselkedő fiatal ezúttal nem válogatott a kritikákban, azt vágta ellenfele fejéhez, hogy életveszélyesen vezetett, és a Ziggo Sportnak arra is egyértelmű célzást tett, hogy a finn pilóta azért nem bánt vele kesztyűs kézzel, mert mindketten esélyesek arra, hogy a jövőben a Mercedes színeiben versenyezzenek. „Ha egy másik versenyző jött volna mögötte, akkor nem csinálja ezt” – mérgelődött.
Ezt Toto Wolff a Mercedes futam utáni online sajtóbeszélgetésén egyszerűen „baromságnak” nevezte. Azt ugyan nem felejtette el, hogy Bottasnak egy Mercedesszel semmi keresnivalója nem volt a 9. helyen, és nem mentette fel teljesen a finn pilótát sem, de Russellnek is világos üzenetet küldött:
George-nak nem kellett volna belemennie ebbe a manőverbe, tekintettel arra, hogy a pálya még száradt, és ez kockázatvállalást jelentett. Az előtte lévő autó pedig egy Mercedes volt.
„A pilótaprogramban résztvevő fiatalok sohasem téveszthetik szem elől a teljes képet. Gyanítom, sok tanulságot kell levonnia” – mondta, majd később nyomatékosított is: „Igen, látnia kell, hogy egy Mercedesről van szó, és nedves a pálya, bizonyos fokú kockázatot hordoz az előzés. Száradó pályán a körülmények ellene dolgoznak. Nem akarom, hogy ő bármit is bizonyítani próbáljon nekünk. Azt elmondhatom, hogy Valtteri az elmúlt öt év során semmit sem akart bebizonyítani nekünk.”
Nico Rosberg váratlan, 2016-os visszavonulásával a Mercedesnél lényegében megszűnt a pilóták közti belviszály, Bottas csak alkalomszerűen okozott gondot Lewis Hamiltonnak és Wolff nem riadt vissza attól sem, hogy félreállítsa a finn versenyzőt, ha úgy ítélte meg, hogy ez szükséges. A külvilágnak valószínűleg sohasem vallják majd be, talán még egymásnak sem, de világos, hogy Bottast posztra igazolták, aki nem hagyja elkényelmesedni Hamiltont, de jó csapatjátékosként nem generál szükségtelen problémákat. Wolff épp a napokban szögezte le, a Mercedesnél nem fordulhat elő újra az, hogy a két versenyzőjük az istálló egészére nézve destruktív csatározásba kezd egymással.
Látva, hogy Russell belement a Wolff által is kifogásolt manőverbe, majd azt a szerepéből kiesve, Bottas által szinte konteónak tartott elméletekkel alátámasztva magyarázta a sajtónak, felmerülhet a kérdés, hogy ez az attitűd kell-e annak a Mercedesnek, ami jelenleg lényegében a világ bármely autóversenyzőjét megszerezheti. A pályafutása utolsó szakasza felé tartó Hamilton mellett ez aligha lenne bölcs húzás, és azt is nehéz elképzelni, hogy Bottasszal ezután jó párost alkotnának.
Azt persze érdemes megemlíteni, hogy Russell a Mercedes juniorpilótája, a gyári istálló támogatásával nyerte meg a GP3-at és az F2-t, részben a tehetős szponzornak köszönheti a Williams-ülést is, de ez nem garancia semmire. Korábban Pascal Wehrlein és a Mercedes szempontjából Esteban Ocon is lekerült a napirendről, közös bennük, hogy mindkettejükkel kapcsolatban felmerültek problémák a hozzáállásukkal kapcsolatban.
A soft skillek jelentőségét napjainkban nem lehet eléggé hangsúlyozni, az autóversenyzőknél viszont az eredmények mindennél fontosabb mérőszámok. E téren Russellről egyre felemásabb kép alakul ki, hiszen kétségtelen, hogy generációja egyik leggyorsabb tagja és a megfelelő autóban győzelmeket szerezhet, de az is látható, hogy a futamokon eddig minden komolyabb pontszerzési esélyét elpuskázta, pedig már a harmadik szezonját kezdte a Forma-1-ben, 39 rajt van a háta mögött.
Russell a szombati napok specialistája, az időmérőkön eddig kivétel nélkül legyőzte williamses csapattársait, Robert Kubicának esélye sem volt vele szemben, és Nicholas Latifinek sem termett még babér a 63-as rajtszámú autó ellen. Russell eddig mindössze Bottastól kapott ki időmérőn, amikor pár nap alatt kellett belenőnie egy Mercedes-pilóta szerepébe, de a Szahíri Nagydíjon lerajtolta csapattársát, és csupán egy buta bokszutcai baki fosztotta meg őt a győzelem lehetőségétől.
A szahíri botlást nem fair a számlájára írni, hiszen alig volt ideje átszokni a Williamsről a Mercedesre, és így is bizonyította, hogy mennyire gyors tud lenni,
viszont a sivatagi és a mostani, olaszországi verseny is illeszkedik abba a sorba, amikor Russell a siker kapujában állt, de valami közbejött, és többször is autótörés lett a vége.
Bemutatkozó szezonja során, 2019-ben a Williamsnek egyszer volt reális esélye a pontszerzésre a Német Nagydíjon, a zűrzavaros versenyen Russell helyett Kubicáé lett az utolsó pont 9 évvel (!) azután, hogy a lengyel pilóta utoljára esőben versenyzett a Forma-1-ben, ráadásul Kubica a pályán előzte meg csapattársát. Később a Brazil Nagydíjon is csak 1,5 másodperc meg két előzés kellett volna pályafutása első F1-es pontjához.
A 2020-as Stájer Nagydíjat az ígéretes 11. helyről kezdhette, de a verseny elején megjárta a kavicságyat, így visszaesett a mezőnyben. A Toszkán Nagydíjon a második piros zászló előtt a 9. helyezett volt, de az újraindításnál visszaesett a 12. pozícióba, és csak Romain Grosjeant tudta visszaelőzni, az egész évben küszködő Sebastian Vettelt már nem, így ismét pont nélkül maradt.
Az imolai pálya már a vasárnapi bukás előtt is a pályafutása részévé vált,
a tavalyi Emilia Romagna Nagydíjon a biztonsági autó mögött haladva, gumimelegítés közben megcsúszott és a falhoz csapta az autóját, ezzel újabb pontszerzési lehetőséget szalasztott el, ennek is köszönhetően a Williams lassan két éve nem gyűjtött egyetlen pontot sem a Forma-1-ben.
Egyszerre teher és tét nélküli fejlődési lehetőség, ha valakinek a mezőny egyik leggyengébb autójában kell felmutatnia valamit, ezért nem sportszerű elverni a port Russellen azért, mert nem szállítja a pontokat a Williamsnek, de egy idő után fel kell tenni a kérdést, hogy a nyers tempó mellett rendelkezik-e egy valódi élpilótától elvárt egyéb képességekkel is.
Vettel példája megmutatta, hogy lehet négy világbajnoki címet szerezni úgy, hogy valaki sohasem nyer futamot az első három kockánál gyengébb rajthelyről, Nico Hülkenberg esete pedig azt, hogy el lehet tölteni 179 futamot az F1-ben dobogós hely nélkül is, de a Mercedesnél nem ilyen versenyzőre van szükség.
Bármennyire is sikeresek voltak az elmúlt évek során, a 2022-től kezdődő új korszakra biztosan nem úgy készülnek, hogy azt feltételezik, ismét képesek lesznek majd simán nyerni a versenyeket, legalábbis a költségplafon és az aerodinamikai fejlesztések korlátozása miatt ezt az eddigieknél nehezebb lesz elérni.
Egy ilyen helyzetben felértékelődik az a kiegyensúlyozottság, amiből Hamilton mostanában jó, ha másfél évente egyszer kizökken, és amivel Russell úgy tűnik, egyelőre a hozzáállás és a versenyszituációkban való helytállás kapcsán sem rendelkezik.
Amikor Hülkenberg főállású versenyzőként elbúcsúzott a mezőnytől, Ross Brawn felidézte, hogy ha Hamilton nem fogadta volna el az ajánlatukat 2012 végén, akkor a német pilóta lett volna a Mercedes következő jelöltje. Végül nem őt szerződtették, ahogy Nick Heidfeld is hoppon maradt, amikor 2001-ben Kimi Räikkönen a McLaren-Mercedes látóterébe került. Mindketten (és még sokan mások) a beváltatlan ígéretek táborát gyarapítják, és a baleset utáni csörtéje megmutatja, még nincs garancia arra, hogy nem Russell lesz a következő, aki bekerül ebbe a klubba.