Nem szokványos lányregény volt a litvániai kosárkatarzis
![magyar női kosárlabda](https://cdn.origo.hu/2023/12/BnwDurpehu74Y4CiasXjCZ4WxPywykRSpdf2hYLJ2nE/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2E2ZTE1ZmQ0NGVjYTQxMDliYWNlMjIyZDZhNGNjMjY0.webp)
Kezdjük egy végkövetkeztetéssel: Litvániában olyan meccset nyert meg a magyar női kosárválogatott, amelyet – általában – nem szokott megnyerni.
Mondjuk is rögtön, hogy miért.
1. Az ellenfél többször is elhúzott 8-9 ponttal, a második és a harmadik negyed elején pedig kétszer is 9-0-s szériát csinált a magyar csapat ellen.
2. Idegenben játszottunk, telt ház előtt, fantasztikus hangulatban, sportszerű keretek között. Egy olyan országban, ahol a kosárlabdát nyugodtan nevezhetjük nemzeti sportnak is.
3. Az élete első felnőtt válogatott meccsét játszó Studer Ágnes olyan produkcióval rukkolt elő, amire talán ő sem számított. Hat pontot dobott, hat lepattanót szedett és kiosztott két gólpasszt is.
4. Az Iványi Dalma, Kovács Andrea, Cziczás László, Székely Norbert edzőnégyes egymást segítve, kiegészítve dolgozott ki remek taktikát
5. A csapat minden tagja – az éppen pályán lévők, vagy a kispadon ülők is az első pillanattól az utolsóig együtt éltek a mérkőzéssel.
Kapaszkodjunk bele az 5-ös pontba. Nem volt olyan régen, hogy nem emlékeznénk arra, amikor a csehországi Európa-bajnokságon a magyar együttes Olaszország ellen játszott a legjobb nyolc közé jutásért.
Akik tévén nézték azt az összecsapást, emlékezhetnek, hogy a magyar cserék jól nevelt kislányok módjára tapsoltak végig egy-egy magyar pontot, az időkéréseknél pedig – olykor – fél szemmel azt nézték, hogy mutatja-e őket a kamera, mert ha igen, akkor látszanak a nagy kivetítőn is. Azt a meccset egyetlen ponttal, 49-48-ra vesztette el Magyarország, amely egyfelől maga volt a papírforma, másfelől napokig dühöngött rajta mindenki, mert le lehetett volna győzni az olaszokat.
Litvániában egyetlen olyan magyar játékost sem láttam, aki az első perctől az utolsóig ne azzal foglalkozott volna, ami a pályán történt.
Mentálisan tehát egy teljesen új magyar válogatott érkezett meg erre a selejtezőre.
A szövetségi kapitányi posztot harmadszor betöltő Székely Norbert is alapos változáson ment keresztül az utóbbi években. Korának előrehaladtával lett egyre higgadtabb, akik emlékeznek még arra, hogyan meccselt anno a Sopron csapatával (amellyel amúgy 2009-ben a salamancai Euroliga négyes döntőbe is eljutott), ma rá sem ismernének Székelyre.
Már a litvánok elleni mérkőzés előtti edzések is megmutatták, más ez a Székely, más mentalitással.
A szombati dobóedzésen például szinte háttérbe vonult,
hagyta, hogy három segítője dolgozzon. Iványi Dalma, Kovács Andrea és Cziczás László élt a lehetőséggel. A péntek esti tréningen Székely olyan elánnal vetette bele magát a munkába, mintha már a 2019-es Európa-bajnokságon járnánk.
Ha minden így marad, erre is lesz lehetősége. A Litvániában aratott győzelem ugyanis azt jelenti, hogy innentől kezdve a magyar női válogatott saját kezébe tette le a sorsának alakítását. Albánia ebben a csoportban nem tényező (az oroszok szombaton 122-37-re verték őket idegenben), nekünk a csoportmásodik hely megszerezése a cél, hiszen a kilenc selejtezőből hat második helyezett is mehet az Eb-re.
Ha a litvánokat és az albánokat is kétszer megverjük, akkor gyakorlatilag kint vagyunk az Eb-n. Ezzel persze nem azt akarjuk sugallni, hogy az oroszok elleni két meccset felejtsük el – hazai pályán, Miskolcon, telt ház előtt ellenük is lehet keresnivalónk.
Jöjjön még pár apróság a szombati mérkőzésről.
1. A litván csapat szinte valamennyi statisztikai mutatóban felülmúlta Magyarországot, a meccset mégis mi nyertük meg 73-70-re.
2. A Győrben harmadik szezonját töltő Cyesha Goree 21 dobott pontja nélkül biztosan nem nyer Magyarország. Az amerikai csapatba hívása és beépítése (már amennyire egy hét alatt ezt meg lehetett tenni) szenzációs edzői húzás volt.
3. Egyetlen apró fegyelmezetlenségtől eltekintve a magyar csapat játékosai száz százalékosan betartották a taktikai utasításokat. Hogy melyik volt ez, azt felejtsük el, elvégre nyertünk.
4. Cziczás Lászlónál jobban aligha tudta volna megfogalmazni a meccs lényegét. "Ezek a lányok felszaggatták a parkettet.
De akkor sem lennének kevesebbek, vagy akkor sem érdemelnék meg a szapulást, ha esetleg egy ponttal kikapnak. Persze, sokkal jobb, hogy nyertek."
E három momentum közül a másodikat emeljük most ki. Biztosan emlékeznek arra, hogy a nyári Európa-bajnokságon Courtney Vandersloot játszott honosítottként a csapatban. Székely Norbert – hangsúlyozva, hogy Vandersloot a maga posztján tényleg klasszis – mégsem őt, hanem a győri Goree-t hívta be a válogatottba.
Cyesha három éve játszik Magyarországon, ismeri a mezőnyt és a magyar női kosárlabda minden rezdülését. Ezért döntöttem úgy, hogy neki szavazunk bizalmat" –
mondta a kapitány. Vitatkozni nem lehet vele (nem is érdemes), egyszersmind az is kiderült, hogy vannak olyan emberek, akiket tényleg érdemes honosítani, mert hasznára lehetnek a magyar válogatottnak. A nyáron a férfiválogatottat alaposan átverő DeAndre Kane húzása után tényleg jó volt látni egy olyan amerikait, aki képes volt meghalni Magyarországért.
Az Európa-bajnoki selejtezők C-csoportjának második fordulójában szerdán este 20.00-kor Miskolcon Albánia lesz a vendég.
Papírforma meccs lesz, abszolút magyar esélyekkel.
Jó lenne, ha teltház lenne (még akkor is, ha a tévéközvetítés miatti este nyolcas kezdés nem éppen szurkolóbarát), mert ezek a lányok tényleg megérdemelnék, hogy 3000 ember ünnepelje őket.
Női kosárlabda Eb-selejtező, C-csoport, 1. forduló: Litvánia–Magyarország 70-73 (16-19, 22-18, 19-15, 13-21) A magyar pontszerzők: Goree 21, Krivacsevics 14, Simon, Raksányi 7-7, Katona, Studer 6-6, Zele 5, Medgyessy 3, Varga, Dubei 2-2
A csoport másik mérkőzésén: Albánia-Oroszország 37-122 (4-44, 17-21, 6-32, 10-25)