Európában egyre több játékosnak lesz vonzó a Ferencváros neve
![Ferencváros, bajnok, fradi, labdarúgás](https://cdn.origo.hu/2023/12/pOdDV-Z-N-HClMa_bv8FbwYpD8XPGUOdF1no5wBIing/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzUyMGM2MjBjMjczYTQ2NDc5ZmQ2N2RhZTYxZGI2NWMz.webp)
Decemberben, a Ludogorec elleni utolsó Európa-liga-meccs után a bolgár repülőtéren valahol ott fejeztük be a beszélgetést, hogy a Ferencvárosnak nem a BL-, hanem az El-csoportkör a célja, és ez is a realitás. Most sem változott a véleménye?
Nem változott, de a célunk természetesen a BL-csoportkör.
Bár azt megkockáztatom, hogy az infrastruktúránk már Bajnokok Ligája-szintű, de a jelenlegi hátterünk reálisan nézve az Európa-ligához elegendő.
Ez persze nem azt jelenti, hogy a Fradi minden évben bejut a csoportkörbe, de az El-re van nagyobb esély. Mindenkinek helyén kell kezelnie magát, óriási utat tettünk meg 2011 óta, hogy odáig eljussunk, ahol most tartunk. Nem szabad sem magunk, sem mások felé irreális célokat megfogalmazni.
Azért gyanítom, bárki lesz is az ellenfél a Bajnokok Ligája selejtezőjében, nem feltartott kézzel futnak majd ki a játékosok a pályára. Főleg, hogy az UEFA döntésének értelmében a rájátszásig egy meccsen dőlnek el a párharcok, ez pedig kedvezhet a Fradinak.
Utóbbi valóban kedvezhet, hiszen egy esélytelenebb csapatnak egy mérkőzésen nagyobb esélye lehet egy nagyobb nevű rivális ellen. Viszont úgy néz ki, zárt kapus lesz minden találkozó, márpedig a szurkolóink számunkra rendkívül fontosak, nagyon fognak hiányozni a lelátókról.
Kevés klub játssza a selejtezőit közel telt ház előtt, mi ezek közé tartozunk, a hangulatról pedig felesleges beszélni. Mindent elmond, hogy a CSZKA edzője tavaly úgy nyilatkozott a csoportmeccsünk után, hogy néhány játékosának ezt a fajta légkört még szoknia kell.
A sorsolás sem feltétlenül igazságos, ad abszurdum az is előfordulhat, hogy egy csapat négyszer játszik idegenben. És akkor a jegybevételek miatti kiesést még nem is említettem. De sajnos nem tudunk mit csinálni, rendkívüli helyzetben van a világ, ezáltal a futball is.
Megbékélt már a „Csoportkör Pál" gúnynévvel?
Persze, jókat nevetek rajta. „Jóakarói" mindig lesznek az embernek, sokan pedig alapból negatívak. Néhány évvel ezelőtt például itthon játszottunk a Diósgyőrrel, nyertünk 6-2-re. Sétáltam az autómhoz, erre egy szurkoló észrevett és odakiabált: "Orosz! Hogy tudtatok két gólt kapni ettől a Diósgyőrtől...?" Vagy amikor Thomas Doll irányításával megnyertük a bajnokságot, szurkolói ankétot tartottunk, és az első kérdés az volt, hogy miért rúgjuk ilyen rosszul a szögleteket...?
Nincs értelme sokáig rágódni ezeken a dolgokon, el kell fogadni, vagy tényleg, maximum mosolyogni rajtuk egyet.
Az OTP Bank Ligát 13 pontos előnnyel nyerte meg a Ferencváros, így az NB I-ben 10 év után történt újra címvédés, amely az FTC-nek az 1995/96-os szezonban sikerült legutóbb. A Fradi volt ennyivel jobb, vagy a riválisok voltak ennyivel „gyengébbek"?
Nem gondolnám, hogy bármelyik együttes gyengébb lett volna mögöttünk, sőt, elég nagy volt a harc a dobogóért, úgyhogy inkább egyre több a jó csapat a bajnokságban. De tény, második egymást követő évben nyertük meg ilyen dominánsan a pontvadászatot, ez pedig felértékeli a sikereinket.
A tabella nem hazudik, ha ekkora előnnyel nyered az NB I-et, az nem lehet véletlen.
Ehhez egyrészt kellett egy kiegyensúlyozott, nagyszerű teljesítmény a mi részünkről, és egy kissé rapszodikus szereplés a riválisoktól. De ugyanilyen boldog lettem volna akkor is, ha csak egy ponttal nyerünk.
Minden csapatnál nagy kérdést jelentett, hogy hogyan tér majd vissza a koronavírus-járványt követően, ez a Ferencvárosnak feltűnően jól sikerült. Miért?
Hihetetlen volt a játékosok és a stáb hozzáállása. Szergej Rebrov és az edzői stáb kidolgozott egy olyan edzésmunkát, és közösen megteremtették azokat a feltételeket, amelyeknek köszönhetően a legkevésbé sérült a játékosok kondicionális állapota. Dr. Pánics Gergely vezetésével pedig egy nagyon komoly orvosi háttér van a csapat mögött, akik az izomfáradságtól kezdve mindent mérni tudnak, ez is rendkívül fontos és hasznos volt. Pontosan tudtuk, hogy éppen ki mennyire terhelhető.
Hazai porondon egyértelműen a MOL Fehérvár az egyesület legnagyobb riválisa. Mi jelenleg a különbség a két csapat között?
Nekünk nem csak a MOL Fehérvár a riválisunk.
Az NB I-es mezőny összes csapata még mindig a Ferencvárost akarja a leginkább megverni. Erről sokszor beszélünk, ezért nem is érezni, hogy mekkora a súlya, de az a helyzet, hogy nemcsak egy-két élcsapat, nemcsak a tradicionális riválisok, hanem az összes NB I-es klub ránk vadászik, még az újoncok is.
Mi tehát inkább magunkra figyelünk: nagyon egyben van az egész klub, a pályamunkásoktól kezdve a takarítókon, az irodákban dolgozókon, a futballistákon, a szakmai stábon át egészen a vezetőségig és persze a szurkolókig. Az igazolásaink is jól sikerültek az utóbbi időszakban, minőségi a keretünk, és megfelelően bő, úgyhogy működik az a koncepció, amit kitaláltunk és követünk.
Ha egy játékost átigazolhatna a Vidiből a Fradiba, ki lenne az?
Senki, jól elvagyunk mi így, köszönjük. Megvannak a kiszemeltjeink, akiket már régóta figyelünk, de egyikük sem Fehérváron futballozik.
Hanem?
Cseles, de konkrétumokat nyilván nem fogok elárulni. Vannak posztok, ahová vannak A, B és C preferenciáink is, meglátjuk majd, hogy kivel sikerül megegyezni. A járványhelyzet nem könnyítette meg a dolgunkat, de vélhetően nem is nyár végéig, hanem tovább tart majd az átigazolási időszak,
így lesz időnk, hogy a lehető legjobb döntést hozzuk a szakmai stábbal, Hajnal Tamással és Kubatov Gáborral az új játékosokat illetően.
Bogdán Ádám érkezésével három válogatott szintű kapus van a keretben, így az emberek biztosra veszik, hogy Dibusz Dénes, vagy Gróf Dávid távozni fog. De vajon melyikük?
A Ferencvárosnál természetes, hogy minden posztra a lehető legjobb játékosokat szeretnénk megszerezni. Hogy a piacon milyen mozgás lesz, azt meglátjuk, de addig nem beszélünk pletykákról, légből kapott hírekről, amíg aláírásra nem kerül valami.
Ha bejelentkeznek egy játékosunkért és úgy ítéljük meg, hogy az a klub érdeke, akkor tárgyalunk és felmérjük a lehetőségeket, de jelenleg erről nincs szó.
Van három jó kapusunk, nagyon örülünk neki. Ha ugyanis komoly célok vannak, komoly háttér is kell hozzá, márpedig ezúttal is szeretnénk a hazai porondon és a nemzetközi kupában sikereket elérni.
Kubatov Gábor azt nyilatkozta, hogy olyan kaliberű futballistákkal is tárgyalnak, akikhez hasonlót korábban el sem tudtak volna képzelni. Ha neveket nem is árul el, de adna némi támpontot, hogy mire gondolt az elnök úr?
Egyrészt arra az infrastruktúrára, amit a Ferencváros nyújtani tud egy futballistának. Ha valaki idejön, meglátja a stadiont, vagy az edzőközpontot, biztos vagyok benne, hogy pozitív benyomásokat szerez. Másrészt Budapest is rendkívül népszerű, Európa topvárosai között tartják számon. Ár/érték arányban is kedvező, nagy a biztonság, amely szintén fontos, főleg ha valaki családdal érkezik.
Összességében tehát eljutottunk oda – mellébeszélés nélkül: financiálisan is –, hogy a fentieket is figyelembe véve egy olyan csomagot tudunk ajánlani a labdarúgóknak, ami nemcsak ebben a régióban, hanem a kontinensen is elég vonzó ahhoz, hogy adott esetben az FTC-t válasszák.
A tavalyi, 30. bajnoki címet a Budapest Parkban óriási fiesztával ünnepelte a klub, idén, a 31-et követően a Groupama Arénában volt az ünnepség. Minden úgy történt, ahogyan előzetesen eltervezték?
Igen, nincs bennünk hiányérzet, amit a mostani lehetőségekből ki lehetett hozni, azt szerintem a tűzijátékkal, a hangulattal, a DJ-kkel maximálisan kihoztuk.
Hazai pályán 54 mérkőzés óta vagyunk veretlenek, Európában csak a Crvena zvezda és a Liverpool van előttünk ebben az összevetésben,
így a Groupama Aréna adta magát a mostani ünnepléshez.
Az egyesület nagy hangsúlyt fektet arra, hogy egy-egy hazai mérkőzés ne csak magáról a meccsről szóljon, hanem igazi családi programot jelentsen a szurkolóknak. Vannak kézzel fogható jelei, hogy ezen az úton kell továbbmenni?
Egyértelműen, elég csak a szurkolók összetételét megnézni, egyre több hölgy és sokkal több gyerek látogat ki a stadionba. Annak ellenére viszont, hogy folyamatosan növekszik a családok száma a lelátókon, akik teljes biztonságban vannak az arénában, legalább annyira fontos az ultráink szerepe is.
Az ő fanatizmusuk és szurkolásuk is elengedhetetlen, és hozzá tartozik a fradizmushoz,
sőt, tudok olyanokról, akik magát a focit annyira nem szeretik, és csak az atmoszféra és a hangulat miatt járnak a meccsekre.
A legnagyobb kritika általában az utánpótlása miatt éri a Ferencvárost, amiért az ifjúsági csapatok korántsem olyan sikeresek, mint a felnőtt együttes. Vannak törekvések, hogy ezen a vonalon is pozitív változások történjenek a közeljövőben?
Azért annyira az utánpótláscsapataink sem szerepelnek rosszul, most is több korosztályunk a dobogón állt, mielőtt félbeszakították a bajnokságokat. Azt viszont tudomásul kell venni, hogy az FTC nem egy nevelőegyesület. A futball megváltozott, már nem olyan, mint édesapámék idejében, a „romantikus" korszakban, amikor valaki 15-20 évet játszott egy csapatban. A labdarúgás ma a versenyről és az üzletről szól, adják-veszik a klubok a játékosokat.
Van olyan egyesület, amelyiknek az a missziója, hogy utánpótlás-játékosokat neveljen, és van olyan, amelyiknek az, hogy adott esetben Magyarország jó hírét vigye a világban. Mi egyértelműen az utóbbi kategóriába tartozunk.
De természetesen nagyon örülünk, ha a sajátnevelésű fiataljaink közül odakerülnek néhányan a nagycsapathoz, ami idén is többeknek sikerült.
Mindennél nagyobb boldogságot jelentene, ha ez a fiának, Orosz Marcellnek is sikerülne, aki jelenleg az NB III-as csapat tagja?
Nyilván, de nem egyszerű a helyzete, hiszen ha jól játszik, akkor csak azért, mert a nagypapája legendás futballista volt (idősebb Orosz Pál 264 meccsen 79 gólt lőtt a Fradiban, amellyel többek között Vásárvárosok Kupáját is nyert – a szerk.) ha pedig kevésbé megy neki, akkor meg csak azért van itt, mert az apja a vezérigazgató. Ezzel együtt kell élnie, nyilván ez valahol nagy felelősség is, de megszokta már és jól kezeli.
Dolgozik, teszi a dolgát keményen, elhivatottan, kompromisszumot nem ismerve, hiszen neki is a Ferencváros a mindene,
aztán majd meglátjuk, mi sül ki belőle.
Ha jól tudom, amíg nem került be az egyesület vezetőségébe, a B-középből szurkolt a csapat meccsein. Nem hiányzik néha, hogy a VIP-páholy helyett a kapu mögötti szektorból kiabálja végig a 90 percet?
Olyan intenzíven már nem tudnék ott ugrálni, mégiscsak 52 éves vagyok, ráadásul itt is ugyanúgy ordítok, ha kell. Hiába, az ember a vérét nem tudja félretenni,
Barcelonában például Kubatov Gáborral, és a vezetőség többi tagjával az Espanyol elleni meccsen úgy kiabáltunk és ünnepeltünk a VIP-szektorban a gólunk után, hogy néztek is ránk a spanyolok.
Értettük, hogy ezt nem illik, de mi ebben a közegben nőttünk fel, nem tudtuk meghazudtolni magunkat. És ha őszinte akarok lenni, nem is igazán akartuk.
Ha tartjuk a nagyjából féléves tendenciát és decemberben újra leülünk beszélgetni, akkor Orosz Pál miben bízik, miről lesz majd szó abban az interjúban?
Mindenekelőtt remélem arról, hogy eltűnt a világból a koronavírus, vagy legalább már megvan az ellenszer. Addigra remélhetőleg túlleszünk egy újabb sikeres csoportkörös szereplésen, akár a Bajnokok Ligájáról, akár az Európa-ligáról legyen szó. Itthon pedig következő állomásként a Harminckettesek terét céloztuk meg – ebbe persze lesz beleszólása a riválisoknak is, de remélhetőleg decemberben már jó úton járunk majd és az élen állunk a téli szünetben.
A magyar rekordbajnoknak, a legnagyobb szurkolóbázissal rendelkező együttesnek, a nemzet csapatának ugyanis csakis ez lehet a célja!