Sztárfocista lehetett volna, megjárta a poklot a horrorbalesetben lebénult játékos
![Peter Mitchell, Leeds United](https://cdn.origo.hu/2023/12/r98ZsL3CkBU-WGjdvHw9hIRUIKQeY9qYMHeicls9TIs/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50Lzc3Zjc4Y2MyMjc0MjRhODk5ZDEwNTcwMGQ0Yjc2ZDc2.webp)
Peter Mitchell - aki 1985-ben született Limavadyban - az észak-írországi Derryben található otthonában beszélt a szörnyű autóbalesetről, amely után
a gyermekkori álmai semmissé váltak. Az ígéretes focista nem adta fel, a tragédia ellenére megtalálta a boldogságot, ma már felesége, Brenda és lánya jelenti számára az életet.
Mitchell története olyan, amely jó példa lehet nemcsak a fiatalok, hanem mindenki számára.
Mitchell Limavadyban nőtt fel tehetséges labdarúgók családjában. Anyai nagyapja, Jim Mitchell többek között a Derry City és a Linfield csapatában is játszott, majd Angliába a Blackburn Rovers csapatához igazolt. Mitchell azt mondja, hamarabb rúgott labdába, minthogy járni tudott volna:
A futball a véremben volt. Minden fotón volt egy labda, ami a gyerekkoromban készült."
"Játszottam a Newtownben, a Limavadyban is. A derryi csapatában voltam, amikor felfedeztek. 14 éves koromban hat hónapra a Wolverhampton Wanderershez kerültem.
Mindig is az volt a célom, hogy Angliába igazoljak, 14 évesen limavady-i fiúként egyszerűen őrültségnek tűnt. Majd a balesetem előtt három évig a Leedsnél voltam. Még mindig minden nap hiányzik a futball"
- árulta el.
"Leedsben az álmomat éltem. Egy fillért sem kellett költenünk,
ingyenes étkezést, szállást és ruhákat kaptunk, például a Nike-tól, egészen elképesztő volt. Még mindig tartom a kapcsolatot a klubbal"
- tette hozzá.
A korábbi focista soha nem felejti a tragikus napot.
„Valahányszor eszembe jut a baleset, kiráz a hideg és minden pillanatát újraélem"
- mondta Mitchell. Ahhoz, hogy megértsük, milyen utat járt be a most 38 éves férfi, vissza kell tekerni jó pár évet az időben.
Az akkor rettenhetetlennek tűnő 15 éves focista ösztöndíjat kapott a Premier League akkori óriásához, a Leeds Unitedhez. Amikor elköltözött Észak-Írországból, és átköltözött Yorkshire-be 2000-ben, minden szakember azt jósolta, hogy nagy dolgokat érhet majd el az Elland Roadon.
A tehetsége mellett a hozzáállása volt az, ami lenyűgözte az edzőket, különösen az ifjúsági csapat menedzserét, Warren Joyce-t. Érdekesség, hogy a szakember most az ugyancsak a Premier League-ben szereplő Nottingham Forestnél tölti be ugyanazt a szerepet, mint anno a Leedsnél.
„Mindig keményen dolgozó jobbhátvéd voltam, aki szeretett mindent beleadni" – mondta nagy szenvedéllyel Peter Mitchell a The Sunnak. - Senki sem edzett úgy, mint én, hogy megkapjam a lehetőséget a Leeds Unitednél. A munkának köszönhetően az első csapattal készüléhettem. Emlékszem, hogy
egyik nap 'összetörtem' Alan Smith-t, másik nap pedig az ugyancsak angol válogatott Nigel Martynt.
"Tisztán emlékszem rá, azt gondoltam: profi labdarúgó leszek, semmi sem állíthat meg" - tette hozzá az egykori focista.
Peter karrierje azonban két évvel később, 18 éves korában semmissé vált, méghozzá a legkegyetlenebb módon.
Az egyik csapattársa autójának hátsó ülésén utazva súlyos balesetet szenvedtek, amelynek következtében két helyen eltört a gerince, és többé nem tudott lábra állni.
„Százszor mentünk végig korábban ezen az úton, ahogy a baleset reggelén is" – mondta. - Amikor edzés után hazaértünk,
néhány srác azt mondta, menjünk el kajálni, és némi meggyőzés után úgy döntöttem, hogy megyek velük. Közeledtünk egy kanyarhoz, és sajnos túl gyorsan mentünk. Egy golfpályán kötöttünk ki, az autó többször átfordult és a hátán landolt. Életem leghosszabb másodperceinek éreztem, ahogy a levegőben voltunk.
Azonnal éreztem, hogy nagy bajban vagyok" - emlékezett vissza a balestre Peter Mitchell, aki elmondta, nem volt bekapcsolva a biztonsági öve.
„Nem kapcsoltam be a biztonsági övemet. Örökkévalóságnak tűnő ideig az első ülésbe kapaszkodtam, és felkészültem az ütközésre" - árulta el, majd igazán meglepő dolgot mondott.
„Ha visszatekerhetnénk az időt, és visszatérhetnénk az akkori döntésemhez, hogy beüljünk-e abba az autóba vagy sem, én beszállnék. Mindenem megvan, amit valaha is kívánhattam az életben. Nem vagyok benne biztos, hogy ugyanaz lennék, aki ma vagyok,
ha nem ültem volna abban az autóban."
A korábbi focista igazán sokkoló részleteket is elárult, mi történt a baleset utáni pillanatokban.
Beszorultam az első és a hátsó ülés közé. Nem tudtam mozgatni a lábam.
Ahogy ott feküdtem, elkezdtem azonnal a családomra gondolni."
A lábai mellett eltörtek
a bordái, a kulcscsontja és a szegycsontja is, miközben négy ír barátja sértetlenül kimászott az autó ablakán. „A sérüléseim miatt az orvosok azt mondták, hogy soha többé nem fogok járni,
és akkoriban ezt lelkileg elképesztően nehéz volt feldolgozni. Sokáig nem tudtam felfogni, hogy miért pont én? - csak ennyi jutott eszembe. Miért velem történt?"
A következő hetek, hónapok és évek nagyon megterhelőek voltak testi és lelki szempontból is Mitchell számára, aki teljesen elveszett. „Napokig nem hagytam el a szobámat" – ismerte el.
Amikor elbúcsúztam a családomtól Észak-Írországban, és megérkeztem Angliába, soha nem gondoltam volna, hogy valaha is visszatérek majd. De alig három évvel később otthon voltam, és tolószékben tértem vissza."
Ezt követően azon dolgozott, hogy újra megtalálja önmagát, és
megszabaduljon az „ígéretes labdarúgó címkétől, aki az autóbalesete miatt lebénult." Felállt a padlóról, szépen haladt előre.
A tragikus autóbaleset után Peter bevallotta, hogy azt hitte, szerelmi életének is vége.
Határozottan azt hittem, hogy a lányokat már nem fogom érdekelni. A baleset idején párkapcsolatban éltem, és azt gondoltam, hogy nem fog velem maradni, mert tolószékben vagyok. De ő maradt akkor,
és még mindig barátok vagyunk."
Miután Peter és volt barátnője szakítottak, 2009-ben egy bárban találkozott Brenda Casey-vel, majd a pár randevúzni kezdett.
Nem sokkal később meg is kérte a nő kezét, majd 2013 októberében házasodtak össze. „Átvittem Leedsbe, hogy megmutassam neki, milyen volt az életem ott a baleset előtt" - mondta Mitchell.
Ráadásul a színészi karrier is új "életet" adott Peternek 2009-ben,
aki az Egyesült Királyság legkedveltebb szappanoperáiban kapott szerepet, mint például a Hollyoaks, a Coronation Street, a Doctors, a Cast Offs, a Rick and Pete, vagy éppen a White Van Man 2-ben is.
Az emberek nem igazán hittek benne, sokan a kétségeiknek adtak hangot a képességeit illetően a színészi karrierje elején.
Köztük egyébként a saját édesanyja is, aki megkérdőjelezte döntését, amikor Mitchell először árulta el, hogy meghallgatásra készül egy televíziós műsorban.
Mitchell azonban az újabb álmát nem adta fel, színészkedni kezdett. És ahogy korábban már annyiszor, ismét bebizonyította, hogy hiába nem hittek benne, a kamerák előtt megtalálta önmagát. Azon tulajdonságok miatt, amelyek miatt kitűnhetett az Elland Roadon, színészként is megállja a helyét.
„Gyakran eszembe jut egy hideg szombat reggel, amikor fiatal voltam. 5-0-ra kikaptunk, és borzasztóan játszottunk. Nem volt bennem egy pillanatig sem, hogy feladjam. A meccs után körbe mentem a pályán, és mindenkit bíztattam. A találkozó után a menedzser meg is dicsért.
Most arra használom ezt a fajta üzenetet, hogy inspiráljam és megtanítsam a játékosokat arra, eddzenek és játsszanak úgy, mintha ez lenne az utolsó meccsük."
Az már örök rejtély marad, hogy Peter Mitchell a Premier League szupersztárja lett volna-e, viszont a felesége és a lánya iránti szeretete minden, amit csak kívánhat.
„Nem bántam meg, hogy így történt" – mondta.
„Abszolút mindent megtettem az ottani évek alatt. Ez megvigasztal, ha visszatekintek azokra az időkre. Mindenem megvan, amit valaha is kívánhattam az életben."