Őrjöngő emberek, Törőcsik-csoda, megvert németek
![Törőcsik, András, Újpest, Dózsa, FC, Köln, KEK, Budapest, 1983.10.19., foci, football, labdarúgás,](https://cdn.origo.hu/2023/12/r5RAN-YICf8AammPgbg4qmMtrkQLy1LKxbIxD6hQekE/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzU5Nzg2NjA0NDQ4MDQwM2ZiOTg2OTU4YzI5NTUyZmRi.webp)
Ez a történet 1982. október 13-án kezdődött. Az MNK első fordulójában az Újpest Ráckevén lépett pályára. A teljesen esélytelen kiscsapat sokáig vezetett, majd a rendes játékidő végén 2-2 volt az állás. A 64 közé jutásért vívott meccsen
a hosszabbításban két újpesti gól született,
ezzel nyert 4-2-re a Dózsa.
1983. március 9. Ezen a napon rendezték meg a labdarúgó Magyar Népköztársasági Kupa (MNK) nyolcaddöntőit. Az Újpesti Dózsára – papíron – nem várt nehéz feladat, mert az akkor NB II-es Nagykanizsa stadionjában lépett pályára. A 88. percig azonban kiesésre állt az Újpest, a 7000 néző a lelátón elképesztő hangulatot teremtve űzte kedvenceit Nagykanizsán. A 88. percben Lázin János, a meccs bírója 11-est adott az Újpestnek, Kardos József egyenlített, majd a 120. perc után következő tizenegyes-párbajt a fővárosi csapat nyerte meg 5-4-re.
A Dózsa tehát 2 percnyire volt a kieséstől, ebben az esetben soha nem történt volna meg az a sztori, amelyet most felidézünk.
Az MNK-ban a legjobb nyolc között a budapesti csapat a Tatabánya ellen is 2-2-re végzett, a tizenegyes-párbajan itt is az Újpest volt a jobb. Érdemes megjegyezni, hogy a Tatabánya a Megyeri úton már 2-0-ra is vezetett. Az elődöntőben a Békéscsaba ellen 90 perc játék után 3-3 volt az állás, 120 perc után meg 6-3, a döntőben, a Népstadionban – mindössze 5000 néző előtt – az Újpest 3-2-re nyert a Honvéd ellen.
Ez a diadal jelentette, hogy Temesvári Miklós csapata elindulhatott a Kupagyőztesek Európa Kupájának 1983-84-es idényében.
Ebben a sorozatban óriási csapatok kerültek a sorsolási gömbbe. A spanyol focit a Barcelona, az olaszt a Juventus képviselte. (Ne feledjük, hogy ekkor még a BEK-ben csak a bajnokcsapatok indulhattak el.) Angliából a Manchester United, Franciaországból a Paris St. Germain, az NSZK-ból a Köln együttese került be a kupába. (Ma ezek a csapatok szinte kivétel nélkül BL-résztvevők.) Az első körben az Újpest csapatát a görög kupagyőztes AEK Athénnal sorsolták össze.
Az első, Athénban megrendezett mérkőzésen 2-0-s görög győzelem született, ez az eredmény nem sok jóval kecsegtetett a budapesti visszavágóra. Már csak azért sem, mert a magyar csapat nem tudott idegenben gólt szerezni. Nem úgy az AEK, amely a két héttel későbbi, budapesti visszavágón 2-1-re állt a 17. percben, úgy, hogy előtte 4 perccel a magyar csapat ledolgozta hátrányát. A Dózsának innentől kezdve két újabb gólt kellett szereznie ahhoz, hogy tovább léphessen. Kevesen fogadtak volna erre, de sikerült a nagy bravúr.
A 39. és a 74. percben Kardos József két tizenegyest értékesített,
ezzel lett 4-1 az állás, ami a meccs végéig nem változott, így az AEK kiejtésével a Dózsa lépett tovább. Az AEK edzője, az angol John Barnwell majdnem gutaütést kapott és csalással vádolta meg a mérkőzés NSZK-beli játékvezetőjét, Dieter Pauly-t.
Két nappal később, 1983. október 1-én, Zürichben a Dózsa neve mellé a nyugatnémet Köln csapatát húzták ki. Temesvári Miklós, a magyar csapat edzője úgy vélte, hogy az egész mezőny legerősebb csapatát kapták meg. Az edző felhívta a figyelmet arra, hogy a Köln az első körben hét gólt rúgott az Innsbrucknak, ami elképesztő produkció volt.
A Köln akkoriban nagyon erős kerettel rendelkezett.
Az 1982-es spanyolországi világbajnokságon ezüstérmet nyert NSZK csapatának kapusa, Toni Schumacher őrizte a kapujukat.
A mezőnyben Klaus Allofs, Pierre Littbarski, valamint Fischer, Engels és Starck focizott. Igaz, ekkor a Bundesligában nem ment nekik a játék, mert a 10. helyen szerénykedtek.
A Köln semmit nem bízott a véletlenre. A csapat különgéppel repült Budapestre, majd azonnal a Fórum szállóba vonult.
Az edzésen a német csapat labdarúgói egykedvűen mozogtak.
Az előjelek a Dózsa szempontjából nem voltak rosszak, mert a KEK-meccset megelőző NB I-es összecsapáson az Újpest 2-0-ra verte a bajnok Rába ETO-t. Ez sem volt azonban elég arra, hogy a Köln ellen telt ház legyen a Megyeri úton, ahol mindössze 7000 néző jelent meg. (A Győr legyőzését 2000 néző látta.) Az érdektelenség mai ésszel nézve is fura, mert a csapatban hétről-hétre ott varázsolt a magyar futball akkori legnagyobb csillaga, Törőcsik András. Igaz, ez már a zseniális focista sokadvirágzása volt.
A meccs
Újpesti Dózsa – 1.FC Köln (nyugatnémet) 3-1 (2-0)Szavak helyett érdemes megnézni ennek a meccsnek az összefoglalóját, amelyet – szerencsére – minden nap megtehetünk. Különösen a Dózsa első gólja előtti pillanatokat érdemes többször megtekinteni.
Ha ma egy ilyen cselsorozatot csinál valaki, akkor arról hetekig beszél a világ.
A második újpesti gól előtt Törőcsik gólpasszára nem nagyon vannak szavak. Ám ezeket csak a memória őrizhette meg nagyon hosszú éveken át. De az sem véletlen, hogy ez a meccs tényleg megmaradt az emberek agyában, más szóval: beleégett az újpesti és talán nem csak az újpesti szívekbe.
Egyetlen „gondot" csak Steiner 75. percben szerzett gólja jelentette. Az idegenben szerzett találatok ekkor is nagyon sokat értek, nem volt ez másképpen itt sem. Nem véletlen, hogy a kölniek a meccs után erre hivatkoztak és úgy vélték, hogy a visszavágón játszi könnyedséggel rúgnak két gólt az Újpestnek, amivel tovább tudnak jutni. Mintha a magyar sajtó sem mert volna kellőképpen örvendezni.
Két nappal a mérkőzés után a Népsport szakmai elemzése – kis túlzással – arról szólt, hogy bár az eredmény nagyon szép, de az Újpest továbbjutása aligha remélhető.
A magyar klubfutball akkori állapota persze ad némi magyarázatot erre. Az 1982-83-as NB I-es bajnokság egészen elképesztően ért véget, mert az utolsó fordulóban a rádió Körkapcsolását hallgatva bundázott a mezőny fele, azaz nyolc NB I-es csapat. A foci morális helyzete és társadalmi megítélése nagyon mélyen volt ekkor. Ami a nemzetközi helyzetet illeti: 1983 őszén a Bajnokcsapatok Európa Kupájában a Rába ETO hazai pályán kapott hat gólt (3-6) a szovjet Dinamo Minszktől – a visszavágón meg hármat és 9-2-es összesítéssel esett ki. Az UEFA Kupában a Bp. Honvéd hazai pályán ugyan 3-2-re legyőzte a jugoszláv Hajduk Split csapatát, de a visszavágón a spliti csapat sima 3-0-s győzelmet aratott. (A negyedik magyar kupainduló, a Ferencváros a második kört sem érte meg.) A Dózsa 3-1-es győzelme a Köln ellen tényleg maga volt a csoda – de nem akkora, hogy a Magyar Televízió műsorára tűzze a kölni visszavágót.
Sokáig tehát úgy tűnt, hogy csak a Petőfi rádió hallgatói követhetik nyomon a Kölnben történteket, de az utolsó utáni pillanatban sikerre vezettek a jogdíjtárgyalások, így
1983. november 2-án a Magyar Televízió II-es csatornája műsorváltozással mégiscsak adásba tette a kölni visszavágót.
Kölnben azután csapott magasra a fociláz, hogy a Dózsa elleni mérkőzés előtt a hazaiak 7-0-s győzelmet értek el a Bundesligában az Eintracht Frankfurt ellen. 40 ezer jegy már napokkal a visszavágó előtt gazdára talált, mire eljött a mérkőzés, teljesen megtelt a kölni stadion, ahol 60 ezer őrjöngő ember előtt kellett pályára lépnie az Újpestnek.
A meccs magyar szempontból csodálatosan kezdődött, mert Starck öngóljával már a 8. percben 1-0-ra vezetett az Újpest. Összesítésben 4-1 volt a magyar csapat előnye, néma csend ülte meg a hatalmas arénát. A 48. percben viszont már a falak is leomlottak, akkora volt a hangzavar. Ez volt az a perc, amikor Klaus Allofs berúgta a nyugatnémetek harmadik gólját, 3-1-re alakítva ezzel a mérkőzés állását.
Minden kezdődhetett újra, hiszen ekkor összesítésben 4-4 volt az állás, azaz hosszabbításra állt a meccs.
Azt is mindenki sejthette, hogy egy újabb kapott gól végzetes lehet. A 68. percben azonban nem várt fordulat következett, amikor Fekete László fejesével 3-2-re jött fel a Dózsa. Ekkor már emberhátrányban küzdött a magyar csapat, mert a 65. percben a meccs norvég bírója kiállította Sarlós Andrást. A második idegenben szerzett magyar gól után a 87. percben K. Allofs újabb góljával alakult ki a 4-2-es eredmény, amely – a két idegenbeli gólnak köszönhetően – a magyar együttes továbbjutását jelentette.
Olyan hősköltemény volt ez, amelyet az Újpest csapata azóta sem tudott elérni,
azt is írhatnánk, hogy ez volt a lila-fehér csapat utolsó valós, nagy nemzetközi sikere. Az utolsó előtti, hogy magyar kupacsapat a legjobb nyolc közé jutott (az utolsó mindmáig a Videoton volt 1985-ben.) A negyeddöntőben a következő csapatok társaságában szerepelt az Újpest: Aberdeen (skót), Barcelona (spanyol), Manchester United (angol), Haka (finn), Juventus (olasz), Porto (portugál), Sahtar Donyeck (szovjet).
Ebből a KEK címvédőjét, az Alex Ferguson irányította skót Aberdeent húzták ki az Újpest neve mellé. A hősköltemény az első meccsen is folytatódott, mert a magyar csapat Budapesten – 30 ezer néző előtt – 2-0-ra nyert.
A visszavágón 5 perc hiányzott a még nagyobb szenzációhoz, mert a 85. percig a címvédő csak 1-0-ra vezetett,
de aztán a skótok előbb McGhee révén ledolgozták a hátrányukat, majd a hosszabbításban bevitték a mindent eldöntő harmadik gólt és ezzel ejtették ki az Újpestet. Az első és a harmadik gól is Mark McGhee szerezte, azaz szinte egyedül végezte ki a teljesen defenzív magyar csapatot.