A nyár királya a paprikás krumpli
![paprikás krumpli](https://cdn.origo.hu/2023/12/W2tSAmRAu_o8A1Sa1N4GfoKd7V0n5KzXcsd0yPooa8o/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2JjNjlhNWQ0ZGQzMzQ3MDQ5ZmQ2N2FmYTIwNzA1YmNj.webp)
Hagyma, szalonna, fűszerpaprika, só, krumpli és semmi más, ennyi kell a kedvenc nyári ételemhez. Nem igényel egynél több edényt, 20 percnél több munkát, kánikulában is jólesik, de azért laktató, olcsó - a paprikás krumplinak csak előnyei vannak. Megátalkodott húsevőknek nem áll meg virsli vagy kolbász nélkül, vegáknak viszont simán feladható szalonna helyett olíva olajjal is. Ék egyszerűségű szegényétel ez, és mint ilyen,
sokan lenézik, pedig nem ezt érdemli.
Annyira egyszerű és olyan kevés alapanyagból áll, hogy már attól egészen újjászületik, ha más irányból vágjuk hozzá a krumplit, rövidre vagy hosszúra hagyjuk a levét vagy ha kovászos uborka helyett tejfölös uborkasalátával tálaljuk.
Nem igazán szerepel éttermi menükön, mert melegítve nem jó, frissen pedig nem készül el tíz, legfeljebb húsz perc alatt, annyit pedig nem várathatják a vendéget. A paprikás krumpli megmarad igazi házi ételnek, amit csak magunknak vagy a családunknak főzünk, leginkább akkor, ha sok embert kell egyszerre jóllakatni.
Szerencse, hogy bográcsban, szabad tűzön készülve a legjobb, és nem kell rá annyit várni, mint a gulyásra vagy a pörköltre.
A házi körülményeken túl a paprikás krumpli gyerekkori emlékeim szerint tipikus tábori étel, mert nem kell sokat agyalni az arányokon, óriási mennyiségben is hamar elkészül, mosogatás- és munkahatékony, az egyetlen macera vele talán a krumplipucolás, ami tábori körülmények között még mókának is megjárja.
A paprikás krumpli meghatározó ízei három pilléren nyugszanak: a zsiradékon, a pirospaprikán és a krumplin. A többi kiegészítő csak mellékszereplő, másodlagosan határozzák meg az étel jellegét.
A három vezető alapanyagnak a jó paprikás krumplihoz tökéletesnek kell lennie.
A zsiradék ideális esetben szalonnából olvasztott zsír, ennek hiányában jó minőségű zsír. A fűszerpaprika a legjobb, ami elérhető. A krumpli pedig a lehető legfrissebb és nem szétfővő fajta. A legjobb alap a közepes szemű újkrumpli, a frissen földből ásott, és 10 percen belül a fazékban landoló krumpliból pedig olyan íze lesz, mintha valami egzotikus, ez idáig sosem kóstolt zöldséggel főztünk volna.
Egyáltalán nem mindegy, milyen formára vágjuk a krumplit. A klasszikus változatok hosszában negyedelik, mi is, de láttunk már olyat, hogy kockázott vagy karikázott krumpliból készítik. Ez azért nem mindegy, mert ennek az ételnek az a lényege, hogy
a krumpli semmiképp se főjön szét, ugyanakkor puhulás közben fel kell, hogy vegye a zsír és a paprika ízét.
Talán a legmegosztóbb kérdés, kerüljön-e bele hús, és ha igen, milyen legyen az. Kolbászból csípős vagy csemege, esetleg lecsókolbász, virsli vagy ezek, így, mindannyian, együtt. Mivel ez egy olyan étel, amelyben szándékosan nem a hús a főszereplő, ráadásul egy meghatározó ízű zsírral indul, ezért mi a kiegészítő szerepét szoktuk a húsra bízni, abból is csak egy kevés nagyon jó kolbászt karikázunk a szalonnához, hogy zsírjaikat egyesítve ízesítsék a krumplit, és gazdagítsák a szaftot. Van, aki egészben főzi hozzá a kolbászt, a virslit pedig csak az utolsó percekben teszi a szaftba, nehogy szétfőjön.
Alapvetően határozza meg a paprikás krumpli jellegét, hogy mennyi vizet adunk hozzá. Ha úgy készítjük, mint a pörköltöket szokás, és éppen csak egy kevés vizet öntünk alá, hogy le ne piruljon, akkor nagyon oda kell rá figyelni, ugyanakkor nem szabad sokat kevergetve ellenőrizni, hogy letapadt-e, mert összetörik a krumpli.
A túl bő lé pedig könnyen krumplileveshez vezethet.
Az arany középút a legjobb, nem kell annyi, hogy egészen ellepje, de sokkal kevesebb sem.
Józan ésszel teljesen értelmetlennek tűnik tésztafélét főzni egy ételbe, amelynek burgonya a főszereplője, mégis sokan teszik.
Létezik csipetkés, nokedlis és galuskás paprikás krumpli is.
Az egyetlen értelmes magyarázat erre a szokásra talán az állagok váltakozásának izgalma lehet. Ha úgy döntenek, hogy ilyesmit főznek bele, fontos, hogy figyeljenek az időzítésre - akkor adják a krumplihoz, mikor az még nem egészen puhult meg, nehogy túlfőjön, mire elkészül a betét.
Amikor igazán jó minőségű a három fő alapanyag, nem kell bele más fűszer a són és a pirospaprikán kívül. Ha mégsem éreznék elég ütősnek az összhatást, adhatnak hozzá majoránnát vagy egy kevés őrölt köményt, sőt, az Ínyesmester receptje a borsot is engedélyezi. A vega verziók a szalonna hiányát füstölt sóval vagy füstölt pirospaprikával, esetleg cayenne-i borssal kompenzálhatják.
Mint minden szigorúan házi körülmények között készülő étel esetében, a paprikás krumpli körül is rengeteg furcsa szokás alakul ki. Ismerünk olyat, aki villával összetöri a krumplit vagy a felét leturmixolja, sőt láttunk már kecsöpös és mustáros paprikáskrumpli-fogyasztókat is. Az egyikünk nem tudja elképzelni kenyér nélkül, még a szaftot is kimártogatja vele a végén,
a másik viszont szentségtörésnek nyilvánítja a krumpli kenyérrel való párosítását.
A paprikás krumpli élménye nem lehet teljes uborka nélkül. Az ilyenkor épp szezonját élő kovászos uborka a legjobb hozzá a mi ízlésünk szerint, ám van, aki inkább uborkasalátával készíti. Abból sem mindegy, hogy a hagymás, ecetes vagy a tejfölös változat nyer.
Alapanyagok:
A krumplit megpucolom, hosszában negyedelem, hideg vízbe teszem. A szalonnát felkockázom és nagyon alacsony lángon, lassan kiolvasztom a zsírját. Hozzáadom a vékonyra karikázott kolbászt és hagyom, hogy kieressze a zsírját. Hozzáadom az apróra vágott hagymát és megpárolom, majd a paradicsomot felkockázva, a paprikát felkarikázva adom hozzá.
Megszórom pirospaprikával, hozzákeverem a krumplit, lepirítom, sózom, majd félig felöntöm vízzel. Alacsony lángon, éppen csak zümmögtetve főzöm, míg meg nem puhul.