Tudja, honnan származik az „egy füst alatt elintézni” szólásunk?
![fafűtés, szén-monoxid-mérgezés,
Polyák István fát vág fülöpjakabi tanyája udvarán. Pista bácsi feleségével a településtől néhány kilométerre él egy hagyományos parasztházban](https://cdn.origo.hu/2023/12/ZPxMUwfE9w_PmnFh2uVkGMI4IwPBkixXooHDc7-cqGE/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzBhM2MwNzJhOGExNjQxMmE5MzY3YjJmNDU0ZDlmMzYx.webp)
A tűz és háztartás az ősidők óta szoros kapcsolatban állt egymással. A tűzhely, csakúgy, mint az asztal, a családi élet központja volt.
A tűz szimbolizálta az otthon biztonságát, és a meleg ételt.
A régmúltban nem csak a tűz, hanem a füst is az otthon meghittségét jelképezte, mivel hajdan, a korai középkorban - kémény híján - a parasztházakban a tűzrakás, sütés-főzés miatt sok volt a füst.
Aki tehát bent tartózkodott a házban, az „füst alatt volt". Ebből nőtte ki magát a „háztűznézőbe megy" szólásunk is, amelyet arra a legényre mondtak, aki először ment meglátogatni jövendőbelije otthonát.
Mivel tüzet gyújtani akkoriban nem olyan egyszerű, mint most öngyújtóval, gázgyújtóval, vagy gyufával, ezért
hogy a családtagoknak minél kevesebb füstöt kelljen beszívniuk, a háziasszonyok igyekeztek minél több tennivalót egyszerre elvégezni.
Egy házban, gyakran több család lakott, akik a közös konyhában, azaz egy füst alatt főztek, például akár egyszerre két lakodalomra is. E szokásból származik e mondás másik, ritkább változata, az „egy füst alatt tartani a lakodalmat" is.
1240 óta füstpénznek nevezték a földesúrnak fizetett parasztportánkénti évi egy forintos adót.
Károly Róbert király (uralkodott 1301 és 1342 között) rendelete szerint az adót az egyes jobbágytelkekre vetették ki (a résztelkekre a résztelek arányának megfelelően) , ám évszázadokkal később, Mária Terézia uralkodásának idején (1740 és 1780 között) 1767-ben, az úrbéri rendezés során az adónemet kiterjesztették a belső telkekre, azaz a házhelyekre is.
Ettől kezdve nem csak a telkes jobbágyokat,
hanem a házzal rendelkező zselléreket is bevonták az adónem hatálya alá.
( Az úrbérrendezés legfőbb célja, a jobbágyok 1514 óta számtalan alkalommal megváltoztatott adózási rendjének egységes elvek szerinti szabályozása volt.)
Az úrbérrendezés után – amely egészen 1848-ig, a jobbágyság eltörléséig hatályban maradt - ha egy telken több család lakott, akkor mindegyiknek külön kellett lerónia a füstpénzt, azaz egy háztartás egy „füstöt" jelentett. Ahány családnak füstölt tűzhelye, annyi füstadót zsebelt be az állam.