Gigantikus szupernóva-maradványt fedeztek fel a Nagy Göncölben
![Ursa Major-ív](https://cdn.origo.hu/2023/12/15P7rTjDjG8PeKpKr_uHQAbP8liqk6ewRvcRKkBezAw/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2U1NTVkZjk3YmZlNDRiNzg5YmIwY2VhZWFhYjgxNWFj.webp)
A Nagy Medve (Ursa Major) az északi félteke egyik legismertebb csillagképe, amely hazánk területéről is minden évszakban jól látható. Más, csak télen vagy nyáron látható csillagképektől eltérően a Nagy Medvét, illetve népszerű hazai nevén
a Nagy Göncölt alkotó hét legfényesebb csillag sohasem bukik a látóhatár alá,
mivel ez a konstelláció Magyarország földrajzi szélességéről nézve az úgynevezett cirkumpoláris, azaz mindig a horizont felett álló csillagképek közé tartozik.
A Nagy Medve az amatőrcsillagászok számára is az érdekes, illetve népszerű csillagképek közé tartozik a konstelláció területén észlelhető számos szép mélyégobjektum, valamint kettőscsillag miatt.
Andrea Bracco, a Párizsi Egyetem asztronómusa és kollégái az Astronomy & Astrophysics című szaklapban közétett tanulmányukban számoltak be arról a különleges felfedezésről, ami most még különlegesebbé teszi a Nagy Medvét.
A kutatók egy hatalmas, 30 fok hosszú, és az elsődleges mérések szerint főleg hidrogéngázból álló ívdarabot fedeztek fel, amely a vizsgálataik szerint
egy százezer éve felrobbant óriási szupernóva maradványa lehet.
(A hidrogéngázokból álló ív hosszúságának illusztrálására; a szabad szemmel megfigyelt telihold látszólagos átmérője kereken egy fok.)
Ezt a halvány, és rendkívüli új mélyégobjektumot ultraibolya, illetve keskenysávú hidrogénszűrők segítségével sikerült felfedezni.
Mivel a tekintélyes látszólagos hosszúsága ellenére is csak egy nagyon vékony és halvány objektumról beszélhetünk, valószínű emiatt nem figyeltek fel rá eddig a csillagászok.
Pontosabban két évtizede már felfedeztek ezen a területen egy kettő fok hosszúságú „szálat" (úgynevezett filamentumot), de akkor még nem tulajdonítottak ennek különösebb jelentőséget. Viszont ez a korábbi észlelés vezette nyomra Andrea Bracco kutatócsoportját,
akik a már sokkal érzékenyebb és modernebb műszerek segítségével találták meg
a mindössze alig néhány ívmásodperc szélességű, de 30 fok hosszú hidrogénívet.
A kutatók által Ursa Maior Arc, vagyis Ursa Major-ívnek elnevezett új mélyégobjektum a formájából ítélve egy hatalmas hidrogéngáz-körív része. Az Ursa Major-ívet a NASA GALEX (Galaxy Evolution Explorer) galaxisfejlődést kutató műholdja által készített felvételeken is megtalálták.
Két amatőrcsillagász, Dennis di Cicco és David Mittelmann
szintén sikeresen azonosította az Ursa Major-ívet
azokon a felvételeiken, amelyeket a Nagy Medve csillagkép térségéről készítettek a hidrogén-alfa 656,3 vonalán. Az Ursa Major-ív középső részének Földtől mért távolsága mintegy 600 fényév.
A különleges mélyégobjektum a szerkezetéből ítélve egy feltehetőleg százezer éve felrobbant hatalmas szupernóva maradványa. Az egykori szupernóva-robbanás által kivetett gázfelhő mára már szinte teljesen szétoszlott,
és úgy tűnik, hogy csak az Ursa Major-ív maradt meg belőle.
Az egyik kutató, Robert Benjamin asztrofizikus úgy gondolja, hogy a gigantikus erejű robbanás ereje valósággal „kisöpörte" innen a csillagközi anyagot, és erre vezethető vissza a terület különlegesen tiszta galaktikus átlátszósága.
A szupernóva-állapot a Napnál nagyobb, meghatározott tömegű csillagok életútjának utolsó állomása,
amikor egy iszonyatos erejű termonukleáris robbanás során a csillag luminozitása, vagyis meghatározott időtartamon belül mért összsugárzásának intenzitása néhány hónapig akár egy átlagos, százmilliárd csillagból álló galaxiséval vetekedhet.
A szupernóva-robbanás során a csillag ledobja külső rétegeit, ami hidrogénnel, héliummal és nehezebb elemekkel telíti a kozmikus környezetét. A szupernóva robbanás során kidobott anyag általában gömb alakban tágul, és a tágulás során egyre ritkábbá válik.
Azok a csillagok, amelyeknek kezdeti tömege meghaladja a Nap tömegének nyolcszorosát,
fűtőanyaguk elégetésével, a mag összeroppanásával fejezik be fejlődésüket,
amelynek eredményeként 8-20 naptömeg között egy kompakt és gyorsan forgó neutroncsillag, 20 és 40 naptömeg közötti csillag esetében pedig fekete lyuk jön létre.
Egyedül a szupernóva-robbanás során alakul ki akkora nyomás és hőmérséklet a csillag belsejében, ami lehetővé teszi a nehéz elemek, így többek között az arany és az ezüst létrejöttét.
A Föld kérgében található nehézelemek szintén egy régi szupernóva-robbanás „termékei",
a Naprendszer anyaga ugyanis részben ebből az egykori szupernóva által kidobott anyagból épül fel.
(Forrás: Vega Csillagászati Egyesület, Astronomy & Astrophysics)