Szeizmológusok nyilatkoztak a hazai földrengés-veszélyeztetettségről
![dunaharaszti földrengés](https://cdn.origo.hu/2023/12/Yu2WcaFccRIz1ukj8ZwD92unWoyjPcPglasfrSwv8wM/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzcxODVjZTdmYzE3OTQyYjZiMGZlZDMyYzM1ZGY2OTBh.webp)
Magyarországon a földrengések tudományos igényű kutatásának kezdetét az 1810-es móri földrengéstől számíthatjuk, amikor Tomcsányi Ádám és Kitaibel Pál bejárta az érintett vidéket, majd egy 1814-ben megjelent közös dolgozatban közzétette a földrengés felszíni hatásainak izovonalas térképét.
Szervezett magyarországi földrengéskutatásról az 1880-as, 6,3-as magnitúdójú zágrábi földrengést követően beszélhetünk.
1881-ben megalakult a Magyarhoni Földtani Társulat Földrengési Állandó Bizottsága, a Magyar Királyi Földtani Intézet 1882-es évkönyvében pedig megjelent Hantken Miksa részletes jelentése a témában.
1902 januárjában Budapesten,
a Magyar Királyi Földtani Intézet Stefánia úti palotájában üzembe helyezték az első hazai szeizmográfot.
Az 1904-ben megalakuló Nemzetközi Szeizmológiai Társaság első főtitkára a magyar tudós, Kövesligethy Radó lett, aki több mint egy évtizeden át töltötte be ezt a posztot.
1905-ben az MTA támogatásával megalapította a Budapesti Földrengési Obszervatóriumot és a Nemzetközi Földrengési Számoló Intézetet, amelyeket 1912-ben Budapesti Földrengési Obszervatórium néven egyesítettek. A megalakítás óta eltelt idő számos szervezeti változást hozott az Obszervatórium életében. Az ELKH Csillagászati és Földtudományi Kutatóközpont Geodéziai és Geofizikai Intézetének részeként működő obszervatórium 2012-ben vette fel Kövesligethy Radó nevét.
A Kövesligethy Radó Szeizmológiai Obszervatórium (KRSZO) munkatársai jelenleg összesen 41 széles sávú állomást működtetnek az ország területén, melyekből 15 állandó, 26 pedig a 2015 és 2019 közötti nemzetközi projektek keretében telepített ideiglenes állomás.
Az állomáshálózat megbízható információkat szolgáltat Magyarország és környezete szeizmikus aktivitásáról,
illetve adatokat biztosít a jelentősebb elméleti szeizmológiai kutatásokhoz.
A hazai szeizmológiai kutatás célja a Pannon-medence kéregszerkezetének megismerése, a földrengések kialakulásához vezető folyamatok megértése, a rengések fészekmechanizmusának és más jellemzőinek,
valamint hazánk földrengés-veszélyeztetettségének a meghatározása.
Ehhez a jelenkori szeizmicitás megismerésén kívül szükséges a korábbi, akár műszeres adatokon, akár történeti feljegyzéseken alapuló földrengések ismerete, valamint azok gyakoriságának, statisztikai tulajdonságainak vizsgálata is.
Szintén idevágó kutatásokat folytatnak az Eötvös Loránd Tudományegyetemen és a Magyar Bányászati és Földtani Szolgálatnál is. A szakemberképzést elsősorban az ELTE földtudományi képzése biztosítja.
A Kárpát-medence – földtani szempontból a Pannon-medence –, valamint a környező hegyláncok mozgása, gyűrődése máig folyamatban van.
A Kárpát–Pannon térségben – annak sajátos geodinamikája miatt – bárhol előfordulhat földrengés.
A hazai földrengésveszély mértéke átmenetet képez a szeizmikusan aktív mediterrán térség és a tektonikailag stabil kelet-európai platform között.
A veszélyeztetettség itt egyértelműen kisebb, mint tőlünk délebbre, és sokkalta kisebb annál, mint ami a Csendes-óceán körül jellemző, mindamellett mégsem lehet kizárni olyan szeizmikus események eshetőségét, amelyek akár súlyos következményekkel is járhatnak. 1763-ban például Komárom, 1834-ben pedig a magyar-román határ közelében található Érmellék térségét sújtotta a tavalyi zágrábihoz hasonló katasztrófa.
A huszadik század folyamán 1911-ben Kecskeméten, 1925-ben Egerben, 1956-ban Dunaharasztiban keletkezett 5-ösnél nagyobb, jelentősebb károkat okozó földrengés.
A statisztikák alapján tehát azt mondhatjuk, hogy hazánkban
átlagosan 40–50 évente fordulnak elő 5-ösnél nagyobb magnitúdójú földrengések,
ami azt jelenti, hogy egy Magyarországon élő ember jó eséllyel tapasztal meg érzékelhető földrengéshullámokat élete során.
A 2020. december 29-én Horvátországban keletkezett, 6,3 magnitúdójú földrengés beérkező hullámai néhány magyarországi állandó szeizmológiai állomáson (Becsehely, Sopron, Budapest, Piszkéstető, Tarpa). A képen jól láthatók a nagyobb távolságokban levő állomásokhoz később beérkező, csökkenő amplitúdójú (ld. függőleges skála), és a terjedés során egyre jobban széthúzódó hullámcsomagok.
A földrengéssel kapcsolatos lakossági tájékoztatás, illetve a lakossági segélykérő bejelentések fogadása az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság feladata. A földrengések kutatását, és az ebből eredő talajmozgások intenzitásának a meghatározását azonban a lakosság is hatékonyan segítheti azzal, ha a veszély elmúltával megosztja az észlelt földrengéssel kapcsolatos megfigyeléseit, tapasztalatait a kutatásokat végző szeizmológusokkal és az obszervatóriummal. Ezt egy interneten elérhető kérdőív kitöltésével bárki megteheti ezen a linken.
(Forrás: Eötvös Loránd Kutatási Hálózat/ Kövesligethy Radó Szeizmológiai Obszervatórium)