Több száz felfedezetlen emlősfaj rejtőzhet a vadonban
![Crocidura caudipilosa, cickány](https://cdn.origo.hu/2023/12/Ptt6rf4mq1BOmlRNIKj2nBe0Dbx9b6HIiKEb-UCsxj4/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzEzYTllMDQ4NzM3YjQwNmFiNDFkMDA4NDc3YjJkNzky.webp)
A tudósok ezeket a rejtett fajokat a „biológiai sokféleség helyettesítő karaktereinek" nevezik. Azzal érvelnek, hogy miután nem tudjuk, hogy léteznek, ezért ezeket a lényeket nem vehetik figyelembe az evolúcióelméletben, a táplálékláncban vagy a természetvédelmi munkák során.
Az apró, finom külsőre vonatkozó különbségeket nehezebb észrevenni, ha egy 10 grammos apró állatot nézünk, mint ha egy emberméretűt szemlélnénk
– magyarázta Bryan Carstens, az Ohio Állami Egyetem biológusa a ScienceAlert online tudományos portálnak. – Nem lehet tudni, hogy különböző fajokról van szó, hacsak nem végzünk genetikai elemzést.
A legújabb prediktív modellek szerint az emlősök több mint 80 százaléka valószínűleg már megkapta a hivatalos osztályozást. Mivel több mint 6400 emlősfajt írtak le, ez a szakemberek szerint azt jelenti, hogy még mindig több mint ezer ismeretlen faj szorul hivatalos osztályozásra.
A PNAS tudományos szaklapban publikált tanulmányban a kutatók gépi tanulás segítségével több mint 4000 emlős génszekvenciáit, valamint földrajzi és biológiai adatait elemezték, majd azonosították, hogy mely taxonok rejtőzhetnek a legnagyobb valószínűséggel rejtett fajok között.
Kiderült, hogy az előrejelzések szerint Délkelet-Ázsia például az azonosítatlan emlősfajok központja lehet.
Mind az evolúciós, mind a genetikai modellek becslése szerint a világnak ez a régiója rejti a fajgazdagsághoz képest a legnagyobb arányban a „diverzitás helyettesítő karaktereit".
Egy indonéziai tanulmány a közelmúltban 14 új cickányfajt azonosított, amely 1931 óta a legnagyobb új emlősszám, amelyet egyetlen dokumentumban részleteztek.
A jelenlegi modell azt találta, hogy a legtöbb, világszerte le nem írt emlős olyan rendekbe tartozhat, mint a denevérek, rágcsálók, valamint a cickányok és sündisznók. Ezek általában a szélesebb földrajzi tartományokban is megtalálhatók, ahol a hőmérséklet és a csapadék viszonylag nagy ingadozást mutat, például a trópusi esőerdőkben.
A szerzők szerint tanulmányuk megerősíti a meglévő igényeket a taxonómiai kutatásokba való nagyobb befektetésre, különösen az alulvizsgált és le nem írt taxonok esetében, amelyek csendesen a kihalás előtt állnak.