Ezt tanítják nekünk az orangutánok a beszéd evolúciójáról
![orángután](https://cdn.origo.hu/2023/12/gDEFF2w68VMI5cWSygZQRUvTj24_vXSlLKBRLnoweu4/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2UyYTRkOTVmNDJkYjQ0NzBiNjRjYzQ1YmQ2NzMyZmY3.webp)
Képzeljünk el egy orángutánt, amint egyszerre két különböző hangot ötvöz. Lehet, hogy ez kakofóniának hangzik, de ezeknek a tehetséges élőlényeknek mindez egyetlen nap munkája.
A tudósok Borneón és Szumátrán kiterjedt megfigyeléseket végeztek az orángutánok hangadásairól, és összesen 3800 órányi felvételt készítettek.
Megdöbbentőnek találták, hogy a főemlősök mindkét populációból ugyanazt a figyelemreméltó vokális jelenséget mutatták ki: egyszerre két hangot adtak ki.
Az orangutánok az emberekhez hasonlóan rendelkeznek azzal a képességgel, hogy hangos és hangtalan hangokat is létrehozzanak
– mondta Dr. Adriano Lameira, a Warwicki Egyetem pszichológia a ZME Science online tudományos portálnak. – A mi hangképzésünk az ajkakra, a nyelvre és az állkapocsra támaszkodik a mássalhangzók kialakításában, míg a gége a kilélegzett levegővel a magánhangzók hangos, nyitott hangjait állítja elő.
Hozzátette: az emberek általában nem képesek egyszerre két vagy több hangot előállítani. Ha kipróbáljuk, akkor láthatjuk, hogy ez valóban kihívást jelent. A profi beatboxerek (szájdobosok) azonban több ezer óra gyakorlás után már könnyedén képesek erre, a dobgépek ütőhangjait utánozva.
De ha az emberek nem képesek veleszületetten két hangot egyszerre előállítani, akkor ez érdekes kérdéseket vet fel beatboxolási képességeink eredetével kapcsolatban. Honnan származik ez a képesség?
Szakemberek szerint a válasz talán őseink evolúciós útjában rejlik.
A PNAS Nexus folyóiratban publikált tanulmány alapján az a tény, hogy az orángutánok két különálló populációját figyelték meg, amelyek egyidejűleg adtak ki hangokat, kétségtelenül azt bizonyítja, hogy ez a képesség mélyen a biológiájukban gyökerezik.
Ezt a jelenséget nem lehet puszta véletlenként vagy tanult viselkedésként értelmezni
– magyarázta Dr. Lameira. – Ezeknek az intelligens élőlényeknek a velejárója, és új utakat nyit a vokális kommunikáció evolúciójának megértéséhez.
Borneón például a hatalmas hím orángutánok a „csámcsogás" és a „morgás" kombinációját alkalmazzák összecsapások során. Képzeljük el, ahogy egy orángután szájdobol egy területi vitában. Hasonlóképpen,
a szumátrai nőstény orangutánok a „csókcsikorgás" és a „guruló hangok" kombinációjával figyelmeztetik a többieket a potenciális veszélyre.
Korábban a tudósok az énekesmadarakra összpontosítottak, hogy olyan fontos nyomokat gyűjtsenek, amelyek segíthetnek a beszéd evolúciójának megfejtésében. A madarak anatómiája azonban nagyon különbözik az emberétől. Most azonban, hogy a főemlős rokonainknál is sikerült meghatározni az összetett hangképzést, az orangutánok jobb kutatási lehetőséget jelenthetnek.