Egy ragyogó szervű vámpír vadászott a jura kori óceánban
![Vampyrofugiens atramentum](https://cdn.origo.hu/2023/12/lexjTJZlFh8zUvioxel5mCDVGZKv4mrHU3uJPwe25AI/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzdkM2FkMjZhNmI5MTQ5MmI4ZWIwZjY5MDFmOWZjNWM3.webp)
Egy a Papers in Paleontology magazinban június 22-én publikált tanulmány azt találta, hogy egy lövedék alakú, világító szervekkel 8 karral és szívó kellékekkel rendelkező állat, mint egy vámpír tintahal, vadászott a Föld óceánjában 165 millió évvel ezelőtt.
A kutatók akkor fedezték fel Franciaországban a fajt, amikor modern képalk
A vámpíralakúak polipszerű állatok, ide tartozik az élő mélytengeri vámpír tintahal (Vampyroteuthis infernalis).
A dögevő vámpír tintahaltól eltérően, az újonnan azonosított ősi állat valószínűleg élő prédát ragadott meg karjaival és a sötétben ragyogó védekező szervei voltak. A nyolc centiméter hosszú állatnak a kutatók a rejtőzködő vámpír (Vampyrofugiens atramentum) nevet adták.
Összehasonlítva a ma élő faj anatómiájával, a csapat arra következtetett, hogy a nyílt óceánban élt és valószínűleg halat, rákféléket, és potenciálisan kisebb lábasfejűeket evett, miközben valószínűleg vadászott nagyobb halakra és nagyobb lábasfejűekre. Ragadozó és préda is volt.
Sok száz coleoid faj úszik a mai óceánban, nehéz megismerni az evolúciójukat, mert lágy testük ritkán fosszilizálódik.
Az új faj a Franciaország délnyugati részén lévő La Voulte-sur-Rhône Lagerstätte fosszília helyszínről származik, ahol a lágy szövetek vasban gazdag ásványokkal való gyors kicserélődése megőrzi a jura kori coleoidot 3D-ben.
A kutatók nagyfelbontású röntgensugarakkal és számítógép modellezéssel néztek bele a példányokba anélkül, hogy sérülést okoztak volna bennük és első ízben tanulmányozták részletesen belső szerveiket. A kutatók azt találták, hogy a V. atramentumnak számos innovatív jellemzőjük volt, amik elválasztják az ismert vámpíralakúaktól, köztük a világító szervekként értelmezett gömbölyű struktúrák és egy tintazacskó. világító szerveiket fényjelekkel való kommunikálásra használhatták a sötét óceánban, és arra is, hogy utánozzák a felszínről származó természetes fényt, hogy elrejtőzzenek a ragadozók elől, és a tintazsák valószínűleg segített elmenekülni a ragadozók elől, ha azok felfdezték.
A biolumineszcencia és tintazacskó kombinációja jelen van néhány élő állatban, mint például az üvegtintahal, de soksem jegyezték fel kihalt coleoidokban.
A tanulmány szerint a V atramentum felfedezése azt sugallja, hogy a közép-jura periódus (174-164 millió éve) diverzebb lehetett lábasfejűekben, mint korábban gondolták.
(Forrás: Live Science: https://www.livescience.com/)