Körzetük a versenypálya, a tempójuk halálos – Honda Civic Type R - Hyundai i30 N Performance összehasonlító teszt
![Hyundai i30, Honda Civic](https://cdn.origo.hu/2024/02/JeJgy1XA9mMXibdODdnFjERgrAc8XnmAxVDQi4lxTZA/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzQzY2M0NGEzMTdhZjRiYThhNjZlYTMxYjFkOTUyZDE5.webp)
Sokat javított a Hyundai-on a két éve végrehajtott modellfrissítés, például a Performance változatban nagyobbak lettek az első féktárcsák, az új kovácsolt felnik pedig darabonként 3,6 kilóval könnyebbek a régieknél, ami jelentősen csökkentette a rugózatlan tömeget. Továbbá a teljesítmény 5 lóerővel, a nyomaték 43 Nm-rel lett nagyobb:
most 280 lóerővel, illetve 392 Nm-rel gazdálkodhat a vezető.
Bevezették opciós extraként a nyolcfokozatú duplakuplungos automata váltót (800 ezer forintba kerül, a tesztautóból hiányzott), és a könnyített, világító N-logós kagylóüléseket (550 ezer forint, ez is hiányzott), ezen kívül megnövelték az első kerekek dőlését (1,5 fokra), és kissé lágyabbra hangolták a futóművet, mert korábban sok kritika érte a rugózási komfortot.
Szebb lett az infotainment rendszer grafikája is, viszont azon nem változtattak, hogy továbbra is öt különböző vezetési mód – Eco, Normal, Sport, N és Custom – közül választhatnak az ügyfelek, amelyek a motor, a menetstabilizáló, a gázfröccs-automatika, a kipufogó, a lengéscsillapítás, a kormányzás-rásegítés és az önzáró differenciálmű működésére vannak hatással. Egyéni üzemmódban a vezető szabadon alakíthatja a paramétereket egy könnyen átlátható „pókháló-diagram" segítségével.
A Honda a sok panasz hatására végre szintén bevezette az egyéni „Individual" üzemmódot,
így végre lehet éles gázreakciókkal, hangos kipufogóval, de lágy futóművel és könnyű kormányzással menni, ami a rossz utakon kifejezetten előnyös. Viszont a japán autóban nem lehet állítani a differenciálmű agresszivitását, és az menetstabilizálónak sincs köztes „Sport" állása, csak on és off.
Mint egy videójátékban: a Honda telemetriai rendszere
A Civic Type R-hez kifejlesztett Honda Log R 2.0 applikáció két fő funkciója az adatok mutatása és a pontozás. 12 különböző információt lehet rajta lekérni, beleértve a motor, a víz és az olaj hőmérsékletét, valamint a kormányszöget, a fék- és turbónyomást, a gázpedálállást és a keresztben sodródás szögét. Még a négy gumi által kifejtett pillanatnyi tapadást is megjeleníti a telemetria, és vektorként mutatja a hosszanti és oldalirányú erők nagyságát. A pontozási funkció pedig azért hasznos, mert lehetővé teszi a felhasználók számára, hogy fejlesszék a vezetési képességeiket.
Az Auto Score funkció közúton, a Data Log pedig versenypályán rögzíti a vezetési adatokat (gyorsítás, lassítás, kanyarodás, egyenes vonalvezetés és kombináció) és értékeli ezek alapján a sofőrt. A Data Log még a gyorsítási, fékezési és kanyarodási g-erő adatokat is gyűjti, és a GPS-es helyzetmeghatározás segítségével átfogó elemzést ad a futott körökről. A színkódos grafikus elemzés lehetővé teszi a felhasználók számára, hogy a pálya minden pontján felismerjék a hibáikat, és javítsák a fékezési pontjaikat, illetve a gázpedál lenyomásának mértékét. Körönként legfeljebb 100 pontot ad a rendszer, amely ugyanazokat az értékelési metódusokat használja, mint a Honda fejlesztőmérnökei. A vezetési adatok automatikusan feltöltődnek a Honda szerverére, és az okostelefonos alkalmazással bármikor és bárhol megtekinthetők.
Az alkalmazás másik újdonsága, hogy az okostelefont fedélzeti kamerává alakíthatja, amelynek videófelvételén így a kép mellett a körök száma, a köridő, az autó valós idejű sebessége, a fordulatszám, a gumik súrlódása, a g-erők és sok más adat is megjeleníthető.
Aki ilyen autót vesz, készüljön fel rá, hogy mindkettőben jóval nagyobb a menetzaj egy átlagos kompaktnál (a széles gumik és a minimális zajszigetelés miatt), de ami egy hot hatch-nél fontosabb, hogy alacsonyan vannak a vezetőüléseik, a fékeik feszes pedálérzettel és minimális fáradási hajlammal rendelkeznek, és
a kormányzásuk tele van élettel, visszajelzéssel.
Mindkettőé igen direkt – alig 2,1-et fordulnak végpontok között –, a Hondáé valamivel könnyebb és természetesebb, lineárisabb érzést ad, de Sport és R+ üzemmódban azért felkeményedik. A Hyundai-ban nagyobb fizikai erőt igényel a volán tekerése, mert kisebb a rásegítés és az egyszerűbb futómű jóval több hajtási befolyást továbbít rá. Ez nem feltétlenül baj, a hot hatch-érzéshez az erős turbómotorok megjelenése óta hozzátartozik, hogy gázadáskor két kézzel, erősen kell fogni a kormányt, különben az autó arra kezd el menni, amerre ő akar.
Menet közben a Honda egy precíz célszerszámnak érződik, amellyel könnyebb, de nem feltétlenül élvezetesebb gyorsan menni. Olyan merev a karosszériája, mintha egy darabból öntötték volna, a zseniális váltó csuklómozdulatokkal kezelhető, száraz úton a szélesebb gumik a nagyobb motorerőt könnyebben adják le az aszfaltra. A hosszabb tengelytáv miatt jobb az egyenesfutás, valamint a hátsó tengely kevésbé izgága kanyarban, még szándékos gázelvételre is. Emiatt a Civic hatékonyabban, gyorsabban, sínautósabban fordul, és a jóval szélesebb nyomtáv miatt kevésbé is dől. Viszont
olyan nagyra nőtt, hogy nem lehet olyan könnyen cikázni vele,
mint a Hyundai-jal, inkább érződik versenypályáról szabadult túraautó-származéknak, mint hétköznapi kompaktból faragott hot hatch-nek.
Benne a gázfröccs-automatikát is hamarabb kapcsolja ki az ember, mert a pedálok tökéletes helyzete miatt maga is képes elvégezni ezt az örömteli műveletet visszaváltáskor. Jobban veszi a fordulatot a Honda-motor, mint a koreai, a kisebb turbó miatt a karaktere inkább a szívómotorokéra emlékeztet: fokozatosan jön meg az ereje, de felül sem fogy ki a szuszból, kár, hogy a hangja a turbó sivítása ellenére sem olyan izgalmas, mint a régi, 8000-es fordulat közelébe pörgethető Honda VTEC szívómotoroké. Sajnos
a hangszórókból bejátszott szintetikus motorhang, és a viccesen kinéző, háromcsövű kipufogó sem javít az akusztikai élményen,
talán ennek is köszönhető, hogy összességében sterilebb a vezetési élmény, mint a huligánosabb Hyundai-ban. A hivatalos adatok szerint 5,4 másodperc alatt gyorsul százra a Civic Type R, fél másodperccel hamarabb, mint az i30 N, a valóságban inkább 5,7 és 6,5 másodperc, ami kihozható belőlük.
Talán a hamarabb (2500 helyett 2100-nál) rendelkezésre álló csúcsnyomaték és szintén hamarabb érkező (6500 helyett 5500-nál) maximális teljesítmény, a nagyobb turbólyuk, valamint a hirtelen felépülő turbónyomás miatt van, hogy a vezetőülésből a Hyundai nem érződik gyengébbnek a Hondánál, sőt, néha még az az illúziót is képes kelteni, hogy ő húz erősebben. Egy pillanatig sem gondolja benne azt az ember, hogy több erőre lenne szüksége, mert pont úgy lőtték be a lóerők és Nm-ek számát, hogy az első kerekek még valahogy éppen képesek legyenek megbirkózni velük. A Hyundai-ban is jó, de azért hosszabb úton jár a váltó, és általánosságban is igaz, hogy jobban meg kell dolgozni a köridőért.
Amiben viszont egyértelműen veri a Civicet, az a hang:
már a motorja is sokkal morcosabban, ércesebben szól, de az aktív kipufogó az, ami igazán elviszi a show-t a visszaváltáskor és gázelvételkor hallatott ropogásával és durrogásával, ami olyan hangos, hogy az ember nem is érti, hogy kaphatta meg az rá a Hyundai az európai típusengedélyt.
Bár papíron nagyon hasonlóak, valójában két nagyon eltérő karakterű autókról van szó: a Honda egy mechanikailag tökéletes hangszer, a Hyundai viszont egy önmagát komolyan venni képtelen játék felnőtteknek, amelyet nem a minél jobb köridőre, hanem a minél nagyobb élvezetre optimalizáltak.
Versenypályára az előbbit, országútra az utóbbit választanám.
Szinte minden objektíven mérhető paraméterében jobb a Civic, de semmiben sem olyan nagy a fölénye, ami a közel kétszer nagyobb vételárát megindokolná: 25,3 millió forintot kérnek érte, ami szinte felfoghatatlan egy hot hatch esetében, különösen úgy, hogy ennyiért már Alpine A110-est, hárommillióval többért pedig jóval erősebb BMW M2-est is lehet venni.
Talán azért fogott ilyen vastagon a Honda ceruzája, mert ez az utolsó benzines, hibridmentes, kézi váltós modellje Európában, és jó eséllyel ez lesz az utolsó hot hatch, ami még négy-öt év múlva is piacon lesz, ezért előbb-utóbb biztosan kultautó válik belőle. Sajnos arra kevés az esély, hogy a következő i30-asból is készüljön benzines N változat, aki teheti, még a nyugdíjazása előtt vegyen ebből a generációból, mert a 13,6 milliós vételára igencsak jutányos a tudásához és az általa nyújtott élményhez viszonyítva.
Műszaki adatok
Honda Civic Type R | Hyundai i30 N Performance | |
Hengerűrtartalom | 1996 cm3 | 1998 cm3 |
Furat/löket | 86x85,9 | 86x86 mm |
Max. teljesítmény/ford. | 320 LE/6500 | 280 LE/5500 |
Max nyomaték/ford. | 420 Nm/2500 | 393 Nm/2100 |
Kompresszióviszony | 9,8:1 | 9,5:1 |
Sebességváltó | 6 fok. manuális | 6 fok manuális |
Gyorsulás 0-100 km/h-ra | 5,4 mp | 5,9 mp |
Végsebesség | 275 km/h | 250 km/h |
Fékek átmérője elöl/hátul | 350 mm/305 mm | 360 mm/314 mm |
Hossz/szélesség/magasság | 4594/1890/1401 mm | 4340/1795/1445 |
Nyomtáv elöl/hátul | 1625/1623 mm | 1557/1566 mm |
Tengelytáv | 2734 mm | 2650 mm |
Menetkész tömeg | 1429 kg | 1419-1499 kg |
Fogyasztás (WLTP) | 8,2 l | 8,0 l |
Kerék mérete | 265/30 R19 | 235/35 R19 |
Alapár | 25.270.000 Ft | 13.589.000 Ft |