A jelek ott voltak, lehetett rá számítani, hogy Pedro Almodóvar előbb-utóbb megkísérli az alternatív, trashfilmes gyökerekhez való visszatérést, elvégre a Volver-ben visszahozta Carmen Maurát, A bőr, amelyben élek-ben Banderast, a Megtört ölelések-ben pedig egész "film a filmben" betéttel (Chicas y maletas - Csajok és csomagok) tisztelgett saját korai komédiái előtt. Az egyértelműen az Asszonyok a teljes idegösszeomlás szélén-re utaló, pár perces Chicas y maletas-betét kapcsán már el lehetett játszani a gondolattal, hogy milyen lenne, ha Almodóvar újra egész estés filmet szentelne a cenzúrázatlan komédiázásnak.
![]() |
Szeretők, utazók |
Karriercsúcsának az 1999-es Mindent anyámról és a 2002-es Beszélj hozzá! tekinthető, és ez volt az a pont, amikor a polgárpukkasztást végleg maga mögött hagyva nemzetközileg megbecsült élő legenda lett belőle, akinek minden filmje automatikusan számíthat a meghívásra a cannes-i filmfesztiválra és az Oscar-nevezésre.
Az új évezredet ennek megfelelően arra használta, hogy jócskán kitágult közönségét is megismertesse kedvenc témáival, és szabályosan reciklálta korábbi műveit. A Rossz nevelés-ben és a Volver-ben ez még egészen elegánsan sikerült, de a Megtört ölelések és A bőr, amelyben élek kapcsán már egyre inkább egyértelművé vált az új ötletek hiánya.
![]() |
Szeretők, utazók |
Szóval a karrierjére mindenképpen ráfért némi irányváltás, de az, hogy ismét a múltba fordulásban keresi a megoldást, előrevetítette, hogy a Szeretők, utazók sem fogja új dimenziókba röpíteni az életművet. Erről sajnos olyannyira nincsen szó, hogy a Szeretők, utazók leginkább a fent emlegetett Chicas y maletas-hoz hasonló, mókásnak szánt etűd, amely elmenne néhány perces "film a filmben" betétnek, de önállóan körülbelül annyira izgalmas, mint egy repülőn felszolgált szottyadt sajtos zsemle.
A cselekmény majdnem végig a fiktív Peninsula légitársaság Madridból Mexikóba tartó járatának első osztályán játszódik (miután a turistaosztály utasait az egyszerűség kedvéért bealtatózták), ahol egy baki okozta meghibásodás miatt nem tudják elhagyni a spanyol légteret, és leszállási engedélyre várva köröznek Toledó felett. Szimbolikusnak tekinthető, hogy az első jelenetben látható két világsztárrá vált Almodóvar-múzsát, Penélope Cruzt és Antonio Banderast (akik először játszanak együtt Almodóvar-filmben!) a földön hagyjuk, és ismerős arcokat nem nélkülöző, de kommerciálisan sokkal kevésbé ütős kompániával szállunk fel. Ez bizony nem az új évezred Almodóvarja, akinek drámáiért fesztiválok versengenek, és akinek a kompozícióit filmiskolákban tanítják. Ennek megfelelően a művészeti rendezés kifejezetten fapados, a jó hangulatú főcímet leszámítva szinte nyoma sincs a buja Almodóvar-látványvilágnak vagy a szinte minden filmjében külön főszereplőként jelen lévő hangulatos zenének.
![]() |
Pedro Almodóvar, Penélope Cruz és Antonio Banderas a Szeretők, utazók forgatásán |
A Szeretők, utazók-nak ezért pláne nagyon erős történetre és párbeszédekre lenne szüksége, de a forgatókönyv hemzseg az aránytalanságoktól és következetlenségektől. Az egyik utasnak például részletesen megismerjük a háttértörténetét, és a kedvéért még hosszabb időre ki is lépünk a repülő fedélzetéről, majd az utas elalszik, és a film többi részében semmi funkciója nincs. A business classon pedig gyorsan elterjed, hogy valami gikszer van a géppel, de senki nem reagál úgy, mintha valódi pánik vagy életveszély lenne.
A kedélyek megnyugtatására mindenesetre előkerülnek a tequilás- és pezsgősüvegek, majd az egyik utas végbeléből némi meszkalin is, a homoszexuális légiutas-kísérők pedig rögtönzött táncbetéttel és szexuális aktusokkal dobják fel a hangulatot. Sajnos az előzetesben az összes poént lelőtték, sőt a sikkes tánckoreográfia alatt szóló The Pointer Sisters-klasszikust (I'm So Excited) még az angol címadáshoz is kölcsönvették, így humor terén tényleg nem érdemes többet várnunk pár ósdi buzipoénnál. Háhá, az egyik meleg steward leszopja a pilótát, háháhá, a másik dagi meleg steward kéjesen stíröli az egyik alvó utas erekcióját, háháháhá! - most ez Almodóvartól, komolyan?!
![]() |
Szeretők, utazók |
Persze az ilyen trashfilm szintű mókázásnak vannak hagyományai a korai Almodóvar-filmekben: a Pepi, Luci, Bom és más lányok a tömegből című első filmjében konkrétan farokösszemérő-verseny zajlik, A szenvedélyek labirintusá-ban pedig a nimfomán hősnő (Cecilia Roth - itt is feltűnik az egyik főszerepben) kéjesen fixírozza az utcán vonuló férfiak ágyékát. Csakhogy 1980-ban Spanyolország négy évtizednyi diktatúrából ébredezett, és Almodóvar, illetve a Movidának keresztelt alternatív mozgalom tabukat döntögetett a szexualitás és különösen a melegszubkultúra kacagtatóan ordenáré bemutatásával. 2013-ban azonban - amikor a melegek Spanyolországban már évek óta szabadon házasodhatnak és gyermeket is örökbe fogadhatnak - mindez erőltetett és kínos egy 64 éves, ünnepelt sztárrendezőtől.
Nem mondom, hogy ha korlátolt macsó férfiakon vagy idegbeteg klimaxos asszonyokon politikailag korrekt röhögni a moziban, akkor elhízott, nőies meleg férfiakon ne lenne az, de ebben most - és 1980-nal ellentétben - semmi progresszív, meglepő vagy polgárpukkasztó nincs. Isznak, drogoznak, affektálnak, szopnak, félrekúrnak satöbbi - oké, lapozzunk! Természetesen bele lehet látni az időzítésbe Almodóvar saját karrierjének megtorpanásán kívül többet is, különösen, hogy a filmben több utalás is van a Spanyolországot erősen sújtó gazdasági válságra. Sőt akár az egész repülőgépet tekinthetjük metaforának egy olyan országról, amely egy helyben toporog, elveszítette a kontrollt, a benne rekedtek pedig minden mindegy alapon a pillanatnyi élvezetekhez menekülnek.
![]() |
Szeretők, utazók | Cecilia Roth |
A cél nemes, valóban sok mindenkire ráfér egy kis nevetés a jelenlegi helyzetben, és nem csak Spanyolországban. Csakhogy a gazdaság, illetve a pénztárcánk zsugorodásával a humorunk igényességének nem kell egyenesen arányosan csökkennie.