A szerelemnek múlnia kell
![The Disappearance of Eleanor Rigby](https://cdn.origo.hu/2023/12/blPpdhkCX7vhZN6A0qYD1BUZ7SRlS6Ygvh4N_sFUCY4/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzkyNGU1NDNkYzcwYjQ4NDc5ODgzYzIwZDRkOTNmMmRm.webp)
Nehéz félretenni a szkepticizmust, amikor egy filmről az első információ, amit az ember hall, nem más, mint, hogy nem győzik újravágni. A The Disappearance of Eleanor Rigby-t tavaly ősszel Him és Her alcímekkel, kétszer két órás duplafilmként mutatták be a torontói filmfesztiválon. Egy kapcsolat végéről szól, amit a Her értelemszerűen a címszereplő Eleanor Rigby (Jessica Chastain), a Him pedig férje (James McAvoy) szemszögéből ábrázol.
A Cannes-ba hozott két órás verzió alcíme Them, azaz ők és a két film egybesűrítése. A rövidítés mögött nem meglepő módon Harvey "Ollókezű" Weinstein áll, akit sokan utálnak a rendezői jogokat csorbító, üzletközpontú megközelítése miatt, de tény, hogy legtöbbször igaza van (lásd például a cannes-i nyitófilmet, a Grace - Monaco csillagá-t). Úgy tűnik, hogy most is, ugyanis a The Disappearance of Eleanor Rigby-nek megvannak a maga emlékezetes pillanatai, de bőven elég belőle két óra, sőt.
"Ő elpuhult, én kemény maradtam" - mondja Eleanor egy tanárának, aki azt firtatja, hogy miért menekült vissza az egyetemre a házasságából. Ez a felvetés valóban érdekes téma lehetne egy párkapcsolati drámához, de az elsőfilmes Ned Benson nem bízott eléggé az alapkoncepcióban és megfejelte egy tragédiával: a fiatal pár kapcsolata azért ment tönkre, mert meghalt a gyerekük.
A film még jobban működhetett volna e fokozatosan fényre derülő szomorú esemény nélkül, főleg, hogy Chastain és McAvoy elég jó színészek ahhoz, hogy bemutassák, két ember tragédia nélkül is el tud hidegülni egymástól, ha nem ugyanúgy képzelik el a jövőt. Az elefánt a szobában persze a Blue Valentine című varázslatos előd, amit pont négy éve, pont ugyanitt Cannes-ban, pont ugyanebben az Un certain regard szekcióban, pont Harvey Weinstein mutatott be és jobb volt, igazabb, őszintébb és fájdalmasabb.
Ráadásul Bensonék balszerencséjére tavaly egy belga film, a gyönyörű Alabama és Monroe is világot hódított a "Blue Valentine + a gyerek halála" koncepcióval. Az Eleanor Rigby így rögtön két közelmúltbeli drámával szemben marad alul és egy filmmé gyúrva még a két külön nézőpont sem különbözteti meg az elődöktől. Tekintve, hogy még ebben a változatban is kissé vontatott és lassú a film, nehéz elképzelni, hogy bárki rohanna, hogy megszerezze a Her és Him verziókat is (állítólag ősszel Amerikában mindhárom Eleanor Rigby moziba kerül).
A Her-t talán levadásznám Jessica Chastain miatt, mert őt szinte bármiben bármeddig el tudom nézni és ebben a filmben is ő kapta az érdekesebb, látványosabb szerepet. Ez annyiból nem csoda, hogy Ned Benson gyerekkori barátja és producerként ő karolta fel a filmtervet, amikor színészi karrierje az utóbbi években bámulatosan beindult. Szereplőtársával James McAvoy-jal remekül tudnak együttműködni; szépek, ügyesek, tehetségesek - nagyon szívesen látnám őket együtt egy erősebb filmben.
1. Viola Davis (A segítség) végre ismét kapott egy jó szerepet, minden jelenetet lenyúl, amelyben feltűnik.
2. Jók a popkultúrális utalások, kezdve Eleanor nevével.
3. Filmvilág vörös istennői egyesüljetek: briliáns ötlet, hogy Jessica Chastain anyját Isabelle Huppert alakítja (kár, hogy a karakterét ordas francia nő klisékkel pakolták tele...).
A lány+fiú összeadásból valójában nem "ők" lett, mert James McAvoy háttérfigura marad a címszereplő mellett. Azzal nincs baj, hogy Chastainnek sok játékidő jut, de nem minden mellékszereplő érdekes körülötte, a családjával és különösen a nővérével közös jeleneteken még sokat lehetne kurtítani.