A defláció réme fenyegeti a gazdaságot
![olaszország életkép](https://cdn.origo.hu/2023/12/MFW_K5SmTZcealu5lnmcUjVPtL2gno-ox8X6O7voSoQ/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2FhZTZkYTZiNDViZDRjYjliNGYwZmM0OGZhN2QxNmUz.webp)
Van, amikor aggódni kell az árak esése miatt, de van, amikor örülhetünk neki. Amerikában például elég bizakodóak, amikor az olajár látványos esését látják, míg az európai döntéshozók nagy része aggódik. Olaszországban most nem vidám a helyzet, hiszen ott már most állásokat fenyeget az árak esése.
A baj leginkább azzal van, hogy az eurózónában már évek óta folyamatosan csökken az infláció, egyre közelíti a nulla értéket, sőt tavaly év végén elérte azt. Egy most megjelent jelentésből már az is látszik, hogy a német infláció is kereken 0. Ha ez tartósan így amrad, akkor komoly gondokkal is szembenézhet az európai gazdaság.
Kialakulhat jó és rossz defláció. Sőt van olyan árcsökkenés, amit soha észre sem veszünk, mégis egész életünket meghatározza. A legnagyobb kérdés most, hogy melyik vár ránk jövőre.
Az LCD kijelzők megjelenésekor egy ilyen tévé még szinte megfizethetetlen volt, mára viszont minden család nappalijában egy ilyen van. Az áruk folyamatosan csökken, ezt a technológia fejlődése okozza, amit követ az áru látványos fejlődése, így ezt nem is szokás deflációnak nevezni hétköznapi értelemben.
Nem mindegy, hogy a kínálat túl nagy, vagy a kereslet túl kicsi. Amikor tényleg dübörög a gazdaság, különösen új fejlesztések után, könnyen kialakulhat egy-egy áruból túlkínálat. Erre természetes módon árcsökkentéssel reagálnak a cégek, kialakulhat defláció. Ez a jó defláció. Az emberek örülhetnek, hiszen több pénzük marad, többet vásárolhatnak.
Az olajár esése is lehet ilyen. A gyárak olcsóbban kapják az alapanyagot, olcsóbban gyártanak, az áruk olcsóbbak lesznek, az emberek többet vásárolhatnak. Összességében nő a jólét és a gazdaság. Amerikában főleg, de több más országban is ezt várják az olajár esésétől is.
Ehhez persze olyan környezet kell, amiben szívesen költenek az emberek. Vagyis a megspórolt összeget fogyasztásra fordítják, és nem félreteszik. A rossz defláció épp a spórolásból vagy a vásárlóerő hiányából alakulhat ki. Rossz deflációkor az árak nem azért csökkennek, mert a gyárak el akarják adni a felesleges készleteiket, hanem mert senki nem akar vásárolni.
Ha mindenki inkább spórol, mert fél a jövőtől, akkor az árak elkezdenek csökkenni, a cégek profitja összezsugorodik, néhány tönkre is megy. Amikor sokan elveszítik az állásukat, akkor még inkább csökken a fogyasztás, és a gazdaság egy defláció okozta recessziós spirálba kerülhet, amiből nehéz kikecmeregni.
Jelenleg épp Olaszországban kopogtat a rossz defláció. Róma belvárosában egyre kisebb összeget kell kiadni egy vacsoráért, a boltokban már csak az akciós árukat veszik meg az emberek. A kereslet csökkenése arra kényszeríti a vállalatokat, hogy csökkentsék az áraikat.
Az eurózónában már most is igen alacsony az infláció. Az olajár esése további deflációs nyomást jelent, amivel együtt már ténylegesen is átfordulhat deflációba több eurózóna-tagország is. Ráadásul ez rossz deflációt is gerjeszthet. Az OECD jelentése szerint is egyre nő a kockázat a fogyasztás visszaesésére. Félő, hogy az energiaárak esésén megspórolt összeget is félreteszik az emberek, és egyébként is inkább a költekezések elhalasztása mellett döntenek.
Itthon is nagyon alacsony az infláció. Sőt, a rezsicsökkentés miatt itt is negatívba fordult az árak változása az elmúlt évben. Azonban ahogy az adóváltozások, úgy a rezsicsökkentés hatása is csak egyszeri, tehát egy év után már nem látszik a számokban. Egy eurózónában kialakuló rossz defláció számunkra elsősorban a piacaink szűkülését jelenthetné, ami az export csökkenését okozhatja.
A hazai fogyasztás a statisztikák szerint láthatóan nő. Ráadásul a forint folyamatos gyengülése is előbb utóbb inflációt gerjeszthet, így a héten megjelent -0,9 százalékos deflációs adatoktól sem kell úgy tartani, mint a német 0 közeli értéktől.