Hogyan élted meg belülről a Thirst tehetségkutató versenyt az elejétől a végéig?
- Nálam az első thirstös élmény tavalyi, amikor szintén jelentkeztem, de nem jutottam be a legjobb tizennyolcba sem. Talán azért, mert túl hosszú, majd egy órás mixet küldtem be a kért húsz perc helyett. Nem volt rossz az sem, de idén inkább a "kevesebb több" elvet követtem. Mivel azt gondolom, hogy ez egy technikai verseny, és azt kell megmutatni, mit tudsz kettő, három, esetleg négy lemezjátszóval. Gyors keverések, acapellák, effektek, egyszerre több lemezjátszó jellemezte a felkészülésem már a kezdetektől. Éjszakákon át gyakoroltam, órákat töltöttem el csak a dalok kiválogatásával, minden egyes fordulóra külön felkészültem, változtattam, finomítottam az eredetin, a veresegyházi középdöntőre külön helyi specialitással készültem, a döntőre pedig kiforrott az egész. A Dokkban ráadásul már fél órát kellett játszani a korábbi húsz perc helyett, ami még több felkészülést igényelt. A legelejétől arra gondoltam ugyanis, hogy nem elég csak beájulni a dj-pultba és diszkózni. Itt egy szakmai zsűrinek kell megmutatni, mit tudsz. Egy ilyen versenyen kevés fél óra alatt hét dalt összekeverni. Talán ezért is sikerült nyernem. Elejétől a végéig meg volt tervezve, mikor mi fog történni. Tizennégy dal, hét acapella és a keverő effektjei. Levettem a lemezt, már jött a következő, s körülbelül fél percem volt beállítani a pontos sebességet, sőt még arra is kellett időt szakítani, hogy a közönségre is figyeljek, hisz nekik is szól ez a dolog. Persze minden forduló előtt izgultam. De a motivációról gondoskodtak a szervezők. Gondolok a tárgynyereményre és Tiëstóra, utóbbi szintén nagy kihívás volt. Amikor megnyertem, a következő gondolatom az volt, hogy ezzel még nincs vége. Hiszen a döntőn Daniele Davoli és Tiësto között játszhattam több mint egy órát. Nagyon boldog voltam, és hihetetlen érzés volt, amikor Tiësto feljött és megveregette a vállam. A szombati bulira pedig alig találok szavakat. Több ezer ember táncolt úgy, "ahogy én fütyültem", és ez elmondhatatlan. Csak azt bánom, hogy keveset zenélhettem, mert legszívesebben reggelig fent maradtam volna, nem beszélve arról, hogy fél óra alatt nem tud kibontakozni egy dj. Szeretem felépíteni a bulit, ehhez pedig idő kell. Azonban így is életem legnagyobb élménye volt.
Milyen előadókat és kiadókat kedvelsz? Kik a példaképeid?
- Talán ez a legnehezebb kérdés. Azt a zenét szeretem, ami megfog valamivel. Rengeteg stílust és előadót kedvelek. Kiadó szerint szinte soha nem keresek zenét. Inkább stílusok szerint. Technóból szeretem játszani Cave, Marco Bailey, Misjah zenéit, a tribal képviselői közül Jesse Garcia kiemelt kedvencem, valamint Laurent Wolf, a progosabbak közül a Deep Dish, Seb Fontaine mixeit hallgatom szívesen, azért mondom, hogy hallgatom, mert proghouse-t keveset játszom. Kiadók közül a Tribal Spain Recordings, a Darkness, a Vendetta és a Subliminal neveit említem. A Bedrocknál is nagyon jó zenék jönnek ki, de az Overdrive-tól is vannak lemezeim. Elég széles a skála, és csak a jó zene számít. Igazából példaképem sincs, nem akarok senkihez sem hasonlítani, de akitől a mai napig sokat tanulok, az dj Török. Azt hiszem, 1978 óta van a szakmában, és még mindig tudja, mi kell egy jó partyhoz. Ő mondta nekem egyszer azt, hogy lehet egy dj húszévesen is öreg. Ez pedig azt jelenti számomra, hogy amíg magam köré tudok gyűjteni sok száz fiatalt a táncparkettre, amíg meg tudok újulni és tudom követni a trendeket, addig ott lehetek a lemezjátszók mögött.
Hogyan képzeled el a jövőd? Milyen terveid vannak?
- Először is szeretném az embereket szórakoztatni, amíg csak lehet. Ők a legfontosabbak számomra. Emiatt szeretnék minél több helyre eljutni az országban, megismerni a többi régió fiataljait. Szeretnék egy kicsit odaadni nekik magamból a zene által. Szeretnék saját dalokat és mixlemezeket - konkrét és komoly terveim vannak, noha a kiadásban még nincs partner, de remélhetőleg ez csak idő kérdése, és valaki látni fog fantáziát bennem és mindabban, amit eddig mutattam a közönségnek. A zene szeretete irányít, ez a legtisztább dolog a világon. Amíg meg nem süketülök, én boldog leszek...
Freee Magazin