IX. Néhány tanulság
Az előadásban igyekeztem kidomborítani, hogy a pénzpiaci opciók és a hétköznapi opciók egy tőről fakadnak. A pénzpiaci opciókat, és egyáltalában magukat a pénzpiacokat az emberek többsége kicsit magától távol álló, külön világnak érzi. Paradox módon viszont naponta több tucatszor alkalmazzuk ösztönösen a pénzpiaci opcióknál jóval bonyolultabb hétköznapi opciókat a jövőbeni bizonytalan helyzetekre való felkészülésként. A Jövő szerda este elmegyünk vacsorázni mondatot észrevétlenül toldjuk meg néha azzal a félmondattal, hogy ha addig nem jön közbe semmi. A fix jog + kötelezettséget jelentő megállapodást alig észrevehetően alakítottuk át a számunkra kedvezően: megyek, ha kedvem tartja, de nem muszáj mennem, ha inkább a Real Madrid meccset lesz kedvem nézni otthon. Ezzel a félmondattal opciót szereztünk magunknak előre. Ha egyszerűen nem megyünk el szerda este, az egy teljesen más történet.
Ösztönösen szeretjük az opciókat. Embereket, tárgyakat, szituációkat gyakran azért is szeretünk, mert biztonságot vagy kényelmet nyújtó opciókat kínálnak nekünk. Az autót gyorsasága, kényelme miatt kedveljük. Emellett megvan az az időzítési opciója a vonathoz képest, hogy nem kell a rögzített menetrendhez alkalmazkodni, másik elődjéhez, a lóhoz képest pedig, hogy nem kell fix időközönként etetni. Gyakran van olyan helyzet, hogy a vonat is elvinne ugyanoda, mégis az autót választjuk (a többletköltséggel és vezetéssel együtt), mert így kevésbé érezzük kötve magunkat. Nem szabad elfeledni az opciókkal kapcsolatban, hogy minden opciónak ára van, és a rejtett opcióknak az ára is rejtve marad.
A pénzpiaci opciók ára tükrözi, hogy mennyire tartjuk kockázatosnak az előttünk álló időszakot, a deviza- és részvényárfolyamok, illetve a kamatlábak mekkora kilengésére számítanak a piaci szereplők. Csak az opciós piacok kiépítése révén lehet erről megbízható információt szerezni.