Michelin-csillagos sztérséfek parádéja, de főleg jobb minőségű ételek
![Gourmet fesztivál 2019, Millenáris](https://cdn.origo.hu/2023/12/A5ERpLjK3tjkOtLJAjQ7AqxBHtcmSJg885nYJ8fMghY/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzdjY2I4NTMzZGYxNTRhMzQ5ZDM2MWFjYjRjMzgxOGIz.webp)
Nincsenek már boros rendezvények, nincs már Mitiszol fesztivál, csak a Gourmet maradt meg a régi dolgai közül. Mit jelent ennyi év után?
Bevallom, hogy vártam már valakitől ezt a kérdést, mert én magam is elgondolkodtam azon, hogy ennyi év után miért lehet még érdekes ez a rendezvény. Őszintén szólva nem azért, amiért sokak számára érdekes, vagyis nem az eszem-iszom-mulatok vonal vonz, hanem a tanulás lehetősége. Ezt szeretnénk megadni a programjainkon keresztül. Idén például a paprika, a sör és a sercli kapta a főszerepet, ennek köszönhetően pedig csomó lehetőség lesz arra, hogy mennyei kenyereket, különböző tésztákat és süteményeket lehessen kóstolni. Megadjuk a lehetőségét annak, hogy rádöbbenhessen az ember arra, hogy milyen is az igazi croissant. Ezután már egy picit máshol fogjuk elhelyezni a minőséget a fejünkben, mint korábban. Szerintem ez egy olyan lehetőség a tanulásra, az információgyűjtésre, amely után hazamehet az ember és beültetheti az életébe, a mindennapjaiba ezeket az élményeket. Egyszerűen szólva:
elkezdik érdekelni a jobb minőségű ételek.
Szóval engem ez izgat, nem a buli. Sokkal nagyobb élmény az, hogy találkozhat az ember a minőséggel. Szervezőként pedig pont az jelenti a motivációt, hogy megadjuk a lehetőséget azoknak a látogatóknak, akiket ez tényleg érdekel. Ha megismerjük azt, hogy a csúcsgasztronómia legfontosabb kiindulópontja a kiváló alapanyag, akkor aztán el tudjuk helyezni azt is, hogy a szupermarketben vásárolt ételek minősége vajon merre található a háztáji, termelői portékákhoz képest.
Ez egy nagyon szép küldetés, de nekem néha olyan érzésem van a Gourmet-n, mintha egy icipici szűk kör jönne össze évről-évre, akik jól érzik magukat egymással, edukálják egymást, de végeredményben az új, izgalmas információ ott marad a körön belül.
Azért azt hozzátenném, hogy huszonvalahány ezer ember érkezik már a Gourmet-ra, ez nem annyira szűk kör.
Nyilván az lenne a legjobb, ha eljutnánk odáig, hogy mindenki, aki megteheti, az fontossá tegye a minőség ügyét saját maga számára. Ez egy elég komoly küldetés.
Hiszen azok között is kevesen foglalkoznak azzal, hogy mit esznek, akik egyébként megtehetik. Lehet, hogy fontos az, hogy milyen felbontású a tévéképernyő, milyen az okostelefon, de nem biztos, hogy ez az igényesség kiterjed az étkezési kultúrára. A Gourmet viszont arra pont jó, hogy megmutatja milyen irány van még.
Arra viszont biztos, hogy egyre többen odafigyelnek, hogy milyen alapanyagokra reagál érzékenyebben a szervezetük. Ezt figyelembe vették a szervezés során?
Ha laktózérzékenységre és hasonlókra gondol, akkor azt kell mondanom, hogy igen. Sőt, sokszor olyan érzésem van, hogy az ember étkezése szinte már vallási szintre emelkedett, annyira fontos sokak számára.
Sokkal hangsúlyosabb lett az, hogy vegán, vagy vegetáriánus, paleo, vagy húsevő vagy-e.
A fiatalabb korosztály sok tagja számára már lehet olyan fontos az étkezés, hogy szinte vallásként tekint arra, hogy mit eszik és mit nem. A Gourmet arra is egy jó hely, hogy mindenki megtalálhatja a magának valót. Persze aztán ott vannak mások is, akiket ez az egész hidegen hagy, de szerintem ez így van jól. A lényeg viszont az, hogy itt tényleg mindent megtalálhat az ember, de annyira, hogy külön rágyúrtunk arra, hogy jelezzük a menüben a glutén-, laktóz- és minden egyéb mentes, vagy éppen vegán ételeket.
Mit nyújt mondjuk egy napijegy?
Elsősorban egy szuper lehetőséget arra, hogy a legjobb éttermeket megtaláljuk egy helyen, szerte az országból. Csomó időt és energiát lehet megspórolni így, hiszen megismerheti ezeket az embereket személyesen, az ételeiket is megkóstolhatja anélkül, hogy az országot be kelljen járni. Szerintem ez a legfontosabb. Persze sorolhatnám még azt, hogy mennyi minden van a jegyárban, a sör-bor-whiskey-kóstolótól kezdve a borospoháron át a streetfood falatkáig, de szerintem sokkal izgalmasabb az, hogy a jegyárban benne van rengeteg program. Vagyis az, hogy a színpadon látottakból péntektől vasárnapig szórakozva tanulhatsz, így pedig egyfajta jó ízlést és némi orientációt kaphatsz a minőségről - elég szerteágazó témákból. A croissant-tól a kimchi-ig. Egyébként, ha belegondolunk, annyiba kerül a Gourmet, mint elmenni moziba és meginni előtte valamit, vagy enni egy nagy popcornt, csak itt nem a film lesz a műsor, hanem az, hogy találkozhatsz, láthatsz olyan séfeket élőben, akikkel egyébként soha nem találkozhatnál. Ráadásul megkapja a lehetőségét, hogy részt vehessen olyan workshopokon, ahol ezekkel az emberekkel főzhet együtt, vagy az ő vacsorájukat kóstolhatja. Vagy akár megtanulhat kovászos kenyeret készíteni.
Ha már kenyér! Miért lehet szép?
Szerintem azért szép a kenyér, mert alap, ősi és egyszerű. Jön vissza, aminek nagyon örülök, mert hosszú időn keresztül nagyon elveszettnek tűnt. De csak tűnt, hiszen mindennek van egy trendje, ahogyan a kávénak és a sörnek is. Igaz, a trend kifejezést nem annyira szeretem, ez sokkal inkább egy evolúció, ami végbemegy a kenyérrel kapcsolatban.
Nem egy múló divat az, hogy kovászos kenyeret sütünk. Ez megmaradt. Annak ellenére, hogy egy olyan alapélelmiszerről van szó, amit nagyon megerőszakoltunk az utóbbi 50 évben.
Például termelési fronton - a gabonától kezdve egészen azon át, hogy mi mindent adnak hozzá azért, hogy ez egy formálható, legkisebb termelési kockázatot jelentő ipari termék legyen. Örülök, hogy jön most vissza az az ősi és alap módszer, amellyel be tudjuk bizonyítani azt, hogy mégis ez a legjobb recept. A kenyér a legjobb példa erre az egyszerű, ősi szépségre. Mindenki meg tudja tanulni, nem kell hozzá semmi extra készülék, kovászt kell kérni valakitől, ha nem akarja maga készíteni és indulhat a dolog.