A Triceratops a leghíresebb és a legismertebb tagja a késői Ceratopsidáknak, amelyek közé orrszarvú-szerű, szarvakkal díszített dinoszauruszok tartoztak. Sajnos keveset tudunk ennek a nagy és változatos növényevő csoportnak a korai evolúciójáról, mivel eddig viszonylag kevés maradványuk került elő.
A Nature magazinban most megjelent cikk a valaha felfedezett legidősebb Ceratopsida leletet ismerteti. A Kínából leírt Liaoceratops mérete egy nagyobb termetű kutyával vehette fel a versenyt. Az állatnak tompa csőre volt és kecses csontgallér díszítette a nyakát. A koponyák és csontvázak a Yixian formációból kerültek elő, ami egy ősmaradványokban rendkívül gazdag képződmény ÉK-Kínában.
A Triceratops előfutárának tekintett hüllő a hátsó lábain járhatott, míg a család későbbi képviselői négy lábon sétálgattak a földtörténeti középkor vége felé. Az új lelet alapján tisztábban látható a korai Ceratopsidák evolúciójának néhány részlete.
A Ceratopsidák őseit is tartalmazó dinoszauruszok csoportja valamikor két különböző irányban fejlődött tovább: elkülönültek a csőrös Psittacosauridák és a szarvas Neoceratopsidák.
![]() |
A kutya nagyságú, kis Liaoceratops |
A szétválás időpontját azonban eddig homály fedte. A Liaoceratops a Neoceratopsidák közé tartozik, így az elkülönülés ennek a megjelenése előtt történt, körülbelül 120-145 millió évvel ezelőtt.
A Liaoceratops olyan tulajdonságokkal is rendelkezik, amelyeket korábban egyértelműen vagy az egyik, vagy a másik csoport jellemzőjének tartottak, így az új lelet kitöltheti a két csoport között eddig tátongó evolúciós hézagot.
Ez a korai Ceratopsida még csak apró előfutára volt a később nagyobb termetű Triceratopsnak. A nagy méret, a hatalmas szarvak és a látványos csontgallérok csak később jelentek meg a Ceratopsidák evolúciója során. A dinoszauruszok kréta végi kihalása előtt, mintegy 65 millió évvel ezelőtt már akár az erős és erőszakos Tyrannosaurussal is felvehették a harcot a tekintélyes méretük alapján.
A Ceratopsidák látványos külső megjelenését többnyire kétféleképpen magyarázzák: egyesek szerint a védekezés, mások szerint a vetélytársak előtti hivalkodás lehetett a szarvak és a csontgallérok funkciója. A Liaoceratops esetében egy harmadik praktikus magyarázat is felmerült: az apró csontgallérok az izmok megtapadását segíthették elő.
Dulai Alfréd